356 B. M. Keilhau 



GIîuiDierblade^ ligg^ende i Faldretniiigen 20—30« S. 5, 5|; 

 men ganske tætved raudte en graa Gneis (med Granater), 

 som indslîyder tvdelig^en 80" og^ derover mod S» 5, V. 6|^, 

 saa at Lilnt svagcre ved Glimmerbladcne antydede Fald 

 (Strukturfladernes Skraahed) maat^kee slet ikke vedkommer 

 det egentlige Skiktfald. Paa den liJle Slette för Passet föl- 

 g-er den rode uskiktede Gneis atter, men paa selve Passet 

 er den dog' saa flasrigp, at Indskydningen her kunde bestem- 

 mes: 40« V. 7|. Lidt nedenfor syntes Faldet at være syd- 

 ostligt. INær Verdalen, fiinflasrig' röd Gneis, 30«? V. 9|, 

 9. Ellers her ogsaa uskiktet Gneis - Granit lüg* Qvinnes- 

 heiens. Mellem Verdalen og- Ören-V., utydeligt skiktet Gneis, 

 40« V. 8, og- paa et andet Sted, som del syntes, 50« Ö. 9i. 

 For Egonen om Verdalen turde dog' Faldreg-elen 40« V. 7| 

 r. heraf kunne uddrages. Den steile Fjeldside, paa hvilken 

 man stiger op til Olasdalen, bestaaer af en fiiukornig" Gneis- 

 bildning' uden Skiktning^. I Olasdalen kunde först idet- 

 mindste Ströget bestemmes: h. 2 const. ^ derefter tydelig 

 Indskydning' 50« mod Ö. 9» Paa Olas-Skaret, Hornblende- 

 baand i Gneisen, 60« Ö. 9, 9^ og 80—90« V. 9i; altsaa 

 til og- paa dette Sted, Strög' omt. i h. Ij r. og meest vest- 

 Jigt Fald, Paa det flade Fjeld ovenfor Olas-Skaret og östen- 

 for Lians-Vandet, en smal Indleining af en meget krystal- 

 linisk Bildning, lig Stövleknudens porphyragtige Gneis 

 eller kanskee cndnu mere overeensstemmende med Bjerg- 

 arten ved Egen; iövrigt her, granitisk temmelig grovkor- 

 nig, uskiktet Gneis med röd Feldspath, hvis Strög dog 

 liunde bestemmes: h. 3 const.; en Indleining deri af et 

 Slags Hornblendeskifer indskyder 85« Ö. 9. Uagtet deo 

 her oppe paa Sletfjeldet raadende Gneisbildning saaledes 

 maa formodes at staae omtrent vertikal, saa afsondre dog 

 ogsaa paa disse Steder store flade Steenheller sig temmelig 



