Reise i Lister- og* Mand.ils-Amt. 359 



paa Sommeren (öer gansKe af. Korn avles dog* temmelig 

 aarvist paa deiiDC Gaard. Efteråt have provet mange Van- 

 skeligheder i den hoist uvcisorame Egn, anhom vi endelig 

 secnt om Aftenen til Hommen. 



Paa Tindcfjeld er Bj erg arten stadigen et Slags grov- 

 kornig* röd Granit med mat grönlig* Glimmer; men ogsaa 

 denne Bjergart viser noget Slæglskab med Gweis; der er 

 ingen Grændse mellem den og* de Masser, som danne Klip- 

 pevæggen nedenfor, hvilke nagtet ganske nskiktede dog hel- 

 lere ere at henævne Gneis end Granit. Af de samme Gneis- 

 og* Granilbildninger, kun hist og her noget modificerede, 

 hestaae ganske vist ogsaa de bratte skåldede Fjelde paa 

 ]> ord vestsiden af Dalen nedefter til flomstölen lîgesom over- 

 hoved hele denne Strækuing af Hekfjeldet. 1 Dalen selv mo- 

 der kun sjelden fast Fjeld paa hiint Stykke; det er da altid 

 de anfiirte Bjcrgarler. Men etsteds ^iste dog disse en mcrk- 

 værdig* Modification, idet Tindefjeldets rode Granitbildning 

 g^aaer over til en hvid eudnu mere charakterislisk Granij 

 end hiin, og saaledes bliver saa lig* Bjergarten i de Blokke, 

 som ved deres fremmede Udseende frapperede meest östen- 

 for Lians-V., ved Lynge-V. og paa Qinnesheien, at man 

 lettelig troer, al disse Blokke have deres Udspring herfra, 

 hvad da ogsaa idetmindste forendeel virkelig tor forholde 

 sig saaledes» Lhyre Fragmenter af samme Bjergart, hvilke 

 saa at sige kun have gjort det förste Skridt fra deres Mo- 

 derfjelde, laae ogsaa i Dalen ^ hvorigjennem vi passerede 

 ned til Homstölen. Paa Veien herfra modle först Gneis- 

 Grauit med store Feldspath-Tvillinger, siden, henimod Ho- 

 veddalen, bemerkedes Gneisslrnkturen tydcligen at træde 

 frem, 40« Ö. 7|,.7^, 60» Ö. 61, 50^> Ö. 7, d. e. 40—60« 

 IV. 5| v,'j men egentlig Skiktning er injidlettid heller ikke 

 Ler forhaanden, uden hvor visse enkelte Indleininger forekom- 



