Reise î Lister- o^ Mandals- Amt. 361 



23(]c Juli. Fra IToinnicn i Egen til Gaarden Knaben 

 i Fjotland. — Lidt ovenfor Ilomnien hikker Dalen sigf paa 

 een Gang' ganske og' danner en fnidkommen Cul-de-sac, en 

 Form, som fortjener at merkes ved Spörgsmaalet om Aar- 

 sagen til Dalenes Oprindelse; det er tydeligt, at en saadan 

 Dal, bred og dyb endnu lige ved sin överste Ende, ikke er en 

 Revne 5 bar en Spalte foranledig^et den fra först af, saa har 

 denne, bvoraf ingen Fortsættelse sees i Væggen ved Dal- 

 Enden, dog* ikke gjort det Meste til Udbnlingen,- forsaavidt 

 maa Erosion bave virket, men vistnok paa 3Iaade, som er 

 vanskelig- at forklare: omkring biin överste Dalkjedel staae 

 Fjeldvæggene næsten lodrette og' ganske friske. — Lygne- 

 Fossen, en iidmcrket Cascade, styrter sig fra Siden, nem- 

 lig' fra Höifjeldet i Öst, ned i Kjedelen, — Vi begave os 

 opad paa den modsatte Side, og kom, omtrent en fjerde- 

 deei Miil fra Hommen, 1672 F. o. H., til en liden Vand- 

 pyt, hvorfra der er Aflöb saavel til Dal-Enden ved Lygne- 

 Fossen som til et andet nu foran os mod IN. V. liggende 

 Dalförc, Lille- Aardalen kaldet, hvori Lille Qvinnes - Elven 

 begynder. Hæsligt var det at skue, især saaledes i det 

 g-raa taagede Veir^ fornemmelig' mod Öst er det begrænd- 

 set af hoie, skåldede Fjelde. Ogsaa dette Dalföre ender plud- 

 selig, saa at en liden Söe i dets överste Ende har en De- 

 lig g euhed, der atter er som i en dyb KjedcK Her gjordes 

 Holdt, 1666 F. o. H. Iglegræsset (Anthericum ossifragum), 

 som i det Hele forekommer meget byppigen i disse Eg^ne, 

 er i Lille-Aardalen ganske paafaldende ved sin Frequents; 

 de faa herværende grönne Pletter syntes mindst til en 

 Trediedeel blot at bestaae af denne for Kreaturerne vist- 

 nok ikke særdeles tjenlige Urt. — Omkring den lille 

 Söe överst i Dalen staaer dog lidt Birkeskov og nogle 

 Furretræer. 



H. 4. Z 2 



