376 B. M. Keilhau 



vore Geographer antog* for en vis bestemt Deel af den store 

 fra Filefjeld mod S. fortsatte Hoistrækning-, jeg^ först Ler fik 

 det Svar, at hvad end de enkelte Strög" af Hoistrækning^en 

 maatte hedde, saa hefandt vi os dog* endou altid paa Hek- 

 fjeldet, "da dette Navn af Egnens Indvaanere tillægg-es alt 

 saadant Landskab, som ligger saa höit, at det ikke er tjeu- 

 ligt til stadige Beboelse". 



Joglefjeld syntes ät være holere end Grnbbaa5 vor Vei 

 over det gik gjennem et Skar, beliggende omtrent i samme 

 Niveau som Grubbaa-Passet, og' med god Udsig^t over den 

 nordostliga foranliggende Fjeldmark» Paa dennes Overflade, 

 der idetmindste herovenfra syntes meg-et jævn, saaes som et 

 mere betydeligen fremragende Punkt ikkun det af Kraft 

 anförte Fjeld i Sætersdai, Svarvernettel (ber kaldes det 

 Svarvarnetten), der virkelig* stikker op som en Tind for sig^ 

 selv paa Platformen, Nærmere og^ mere lige i Nord saaes 

 Ruen som en liden i Ö* og' V. lobende Rvg' med steilt 

 Affald mod Syd. — Komne lidt videre frem paa Nordsiden 

 af Jogle-Fjeld, havde vi lldsigt mod NV. til Hyggen mel- 

 lem Siredal og' Lysefjorden, en vældig- Fjeldmasse, jævnere 

 Lvælvet og' meget mere belagt med Sneeflekker end Kuen. 

 Nordostlig' under os laae nu det store og' mang-ebugtede 

 Öyar-Vand, fremdeles hörende til Q vinens Vasdrag'3 en 

 hvid Plet ved den fjerne hiinsidig-e Sobred betegnede Ste- 

 det, hvor dette Bassin optager i sig' den deri indfossende 

 Elv. Omkring' Öyar- Våndet er Landskabets üdseende be- 

 dre, end om Qvifjorden5 Fjeldene ere lang^tfra saa hvidg^raae 

 og^ skåldede, der er mere Jord og' mere Græs5 og' dog' er 

 Nivcau'et betydeligen höiere, idet Öyar -Våndet selv, efter 

 de her forelag-ne Maalinger (26de Juli, 2644 F. og' SOte, 

 2640 F.), lig^ger omtrent 2650 F. o. H., og' den omgivende 

 Fjeldmark hæver sig' over samme ligcsaa meget j som Ter- 



