Reise i Lister o^ Mandals-Amt. 377 



raînet om Qvifjorden slij^cr op over denne. Denne Foran- 

 dringa fil det Bedre skyldes uden al Tvivl de consliluerende 

 BjergJirfer, blandt livilkc de uskiktedc g^ranitiske Bildnin- 

 gar endelige i hiin Trakt ophöre at raadc saaledes som sy- 

 dcnfor. 



Yi rede over en mod NV. opgaaende Forlængelse af 

 Öyar -Våndet og^ gjorde cii besværlige Tour omkring- endnu 

 en anden nordligere Arm deraf. Paa Holderne, som derefter 

 vare at passere til Haahelleren (de slig:e op til omtrent eller 

 Jidt mere end 3000 F. o. H.), kar man i Fortiden drevet 

 Falkefangst,* man viste os Tomten efter de fremmede Jæ- 

 geres Hytte samt Stedet, bvor Duen udsattes^ Kort efter 

 aabnede sig^ en frappant, men vist ikke formedelst sin Blid- 

 hed tiltrækkende CJdsigt til Qvinens övre Decl og* dens 

 Omgivelser i Nord, Elven styrter sig i et betydelsgt Fald 

 ud fra en stor Fjord fuld af Næs og Holme, i bvis Bag- 

 giimd Buen viser sig med sorte Vægge og' lange Sne- 

 fonde. Raa og kold er denne Natur, men stor er den, 

 og især i den sene Aftens Halvmörke var dens ludtryfc 

 mægtigt. Sceneriet her erindrede mig endog om det i 

 Egnen ved Bygdin og i andre af vore allerböieste Fjelddale. 



Over den ogsaa ved Haahelleren til en Söe eller liden 

 Fjord «dvidede Qvinnes-Elv maatte der bruges Baadl^ först 

 efter 13 Timers Reise, dog halvanden Times Ophold i Jogle- 

 Dalen iberegnet, vare endelig de trende i sig selv korte 

 Mile fra Qvinen til Haahelleren tilbagelagle. 



Henimod Höne-Elven, mörkegraae Gneisskikter i den 

 sædvanlige massive, porphyraglige Granit - Gneisbildning, 

 40« V. 71, men tætved OO'^ S. 21^ ved Hone- Elven, röd 

 Granit - Gneis af temmelig jævnt Korn med noget vredne 

 Skikter af den graa Gneis. I Falkedalen gaaer den por- 

 phyraglige Granit -Gneis over til en prægtig storkornet, 



H. 4. A a 2 



