386 B.M.Keilhau 



Fjeld 5 Steenurde og^ Snec, og* i tyfeke Masser rugede Taa- 

 g"en over den. 



Fra Östmands - Skaret gaaer det steilt nedad til Sule- 

 skar, 2075 F. o» H. Her endelig Birke, som nogenlunde 

 kunne fortjene Navn af Træer. Lidt Furreskov niaa, efter 

 igjcnstaaende Stubber at slutte, ogsaa bave voxet der i Da- 

 len for ikke meget længe siden ; nu er denne Herlighed gan- 

 ske tilende. Agrene stode skjönt ved SuJeskar, men umu- 

 ligt syntes det, at Kornet iaar skulde kunne blive modent. 

 Efter et kort Stykke Vei at have fulgt Stols - Elven, 

 kom vi til Orte- V., en smal Söe, bvori biin Elv saavelsom 

 Sire-Aaen udgyder sig, 1826 F. o. H. Her maatte vi igjen 

 forlade Dalen, da et Tjeld, kaldet Figgclandsbeien, der kau 

 aneees som Vestpynten af Joglefjeld, staaer næsten lodret 

 ned i Orte- Våndet. JHoisommeligen klattredes op igjennem 

 det saakaldle Figgelauds-Skar, og en Höide naaedes, som lige 

 ved Fjeldkanten over Våndet er næsten 1000 F. lodret over 

 dette 5 dctHöieste af Figgelands-Heien ligger nemlig, efter 

 den der foretagne Ulaaling, 2759 F. o. H. Her seer man 

 Sire-Aaen komme i flere stærke Satser frem fra Nordvest, 

 fra et med raae Fjeldklumper opfyldt Landskab, bvori den 

 Art af Dal, som dog ogsaa der er forbaanden, formedelst 

 den regellöse Sonderskjæring af biint Terrain, er ganske 

 vanskelig at erkjende, det vistnok korte Stykke af Stöls- 

 Elvens Dal, hvorigjennem vi vare komne, er dybere og 

 mere udviklet end de Fordybninger i Fjcidmassen, bvori- 

 gjennem Sira, som dog er Hoved -Elven, söger sig frem* 

 Udsigten ned til Orte- Våndet og til dets Omgivelser i Vest 

 og Öst er fra Figgelands-Heien böist frappant; Dybet, bvori 

 Våndet ligger, en besynderlig Klippe-Öe deri, der som en 

 enkelt uhyre- stor Steen rager boit iveiret, de steile, skål- 

 dede Fjelde rundtom, — det hele Scenerie kan ikke for- 



