388 B. M. Keilhau 



I Dalen op til Flaag^ - Våndet og' linjeledes nedenfor 

 Snieskar ligge lange skarpryggede Danker af Sand og 

 Blokke. — Oppe paa Figgelands - Heien flere slore, fril- 

 liggende Rullestene (i en Situation altsaa^ som antydet i 



Fiff. 9)- 



31te Juli. IVedefter Siredalen fra Figgeland til I.un- 



de. — Ved Figgeland, 1824 F. o. H., forener Jogle-Elven 

 sig' med Dalens store Vasdragj man seer ind i Jogle-Dalen, 

 paa hvis Nordside Hilleknuden, dog sikkert bctydeligen over 

 halvfjerde tusind Fod hoi (cfr. P. 376), skyder dristigen 

 iveiret» 



Nedenfor den lille Gaard Qvæven mode de förste Fur- 

 retræer^ men endnu voxer ber Salix herbacea lige nede i 

 Dalbunden, tæt ved Byg- og Havre-Agre. Vi kom nu cf- 

 terhaanden forbi flere Gaarde, som dog' alle ere af saare 

 usselt Udseende. Dalen er yderst slem at befare 5 ikke för 

 begvnder man at troe, at man dog endelig; har opnaaet at 

 være kommen paa nogenlundc banet Vei, för man pludselig; 

 igjen sidder fast i Myrhull erne. Ved Sinæs hoier Routen 

 ud til Siden, da Elven nu paa et godt Stykke slet ikke kan 

 fölges. Gjennem en trange og ualmindelig lang Fjeldklöft, 

 opfyldt med nedstyrtede Fjeldstykker, men nylig farbargjort 

 ved Bidrag- af det Ofl'entlige, kommer man endelig: frem til 

 en taalelig god Slette med bedre Gaarde. Disse ereTjör- 

 hom-Gaardene, 1616 F. o. H., ved Tjörhom- Våndet, en 

 Udvidelse af Sira i den flade Dalbund. 



Udsigten videre udefter er atter yderst vild, ganske 

 som ned til nogensomhelst Fjordarm i det Indre af Ber- 

 gens -Stift,- saaledes er Sceneriet her virkeligen malerisk, 

 hvilket i Almindelighed ikke gjælder om det Övre af Siredalen, 

 da dog* selv de ineest groteske Fjcide dertil for sig' alene 

 ikke ere nok. — Fra Gaarden Dorg^en af forandrer Charak- 



