392 B. M. K e î 1 h a u 



masser. Tværsnidtet af Dalen er ofte gfanske ligl det af eo 

 Canal, hvorvel den vestre Dalside paa et laogt Stykke, hvor 

 deo fölger Faldrelningen af ßjerg-lagcne, er noget skraacre 

 end den östre. Ved Lindeland afgiver Dalen det traurigste 

 Skue, idet, med Cndlagelse af de til Gaarden hörende Ager- 

 lapper paa en liden Slette ved Elven, slet Intet frembyder 

 sig' for Oiet uden nög^ent graat Fjeld og^ vilde Steenurdc. 

 Lidt nedenfor sætter en stor Klippebanke tværs over Dalen^ 

 og" det seer næsten ud som om Elven styrter sig' iud nnder 

 denne Masse; dog- befindes det snart, at den er gjennemfu- 

 rct af en dyb, men granske smal Hende, som fortsæiter 

 saaledes, lildcels stærkt uedadlöbende, omtrent en fjerdedeel 

 Miil, og- hvori da Elven med saa meglet desto raskere Fart 

 iler afsted. Denne mindre Canal i den store, som hele Da- 

 len danner, har dog' ing^en særdeles store Fossefald at op- 

 vise, tili den löber i det Hele paa langs efter Skikterne. 

 Faldet af Elven fra dens Indtrædelse i den trange Rende, 

 til den igjen træder ud deraf, turde ialt dogf vel neppe være 

 stort mindre end 400 F.; Ilöiden af Gaarden Hompland, 

 som ligger el halvt Snees Fod over Sira hvor den nedenfor 

 Ddlrædelsen af Renden flvder roli.pere, have vi fundet 

 ikkun at være 289 F. o. H., og' paa granske lidt nær falder 

 Forskjellen mellcm dette Niveau og' Höiden af Elven ved 

 Lunde paa det trange Stykke nedenfor Lindeland. 



Paa Hompland, lig-esom paa de fleste af disse Gaarde, 

 var intet Menneske hjemme; de vare alle i denne Tid til 

 Stols paa Heien. Stuen, og^ vel flere Rum paa Gaarden, 

 var dcrimod beboel af Lopper i utrolig-t Antal ; nu formo- 

 dentlig iiesîrr^Ue i stor Hungersnöd, kastede de sig uopbol- 

 delig paa enhver fndtrædende i saadan Masse, at Redning- 

 kun var at söge i den skyndsomste Flugt. 



Dalen beholder sin Charakteer til ganske nær Tonstad, 



