304 B. M. Keilhau 



man ved at tænke over dens Oprîndelse lettelige erindrer 

 Canalen nedenfor INiag-ara-Faldene 5 ved nöiere Overveielse 

 synes det imidlertid fast umuligt at tillægge Elvens udhulende 

 Kraft Dannelsen af hiint longitudinale Indsnidt i Gueismas- 

 senj og do^ antyde flere Jettegryder, som tildccls ligge i 

 Siden aflndsnidtet nogleAlen ovenfor det nuværende Vand* 

 löbj og vel uimodsigeligen ere bevirkede ved Hvirvler i 

 Elven, der Lave omdreiet Stene i dem, at Canalen senere er 

 gravet dybere. 



Omtrent halvveis mellem Lunde og Lindeland optræde 

 hornblendeholdcnde Skiktcr i Gneisen^ hvis Lag ber ere 

 uregelmæssige. I del Store vedligeholdes dog den her- 

 skende Faldregelj 30—50« Ö. 6^, IV. 3|, 5|, Ö, 6|, d. c, R 

 4| r. Ved Lindeland, 50« Ö. 6|, 30— 40« Ö. 6, 6|, d. c. 

 IN» 5 r. Nedenfor sidstmcidte Gaard , massiv Gneis, hvori 

 dog Parallelstrukturen tydelig erkjendes, da Bjergarlen er 

 temmelig rig paa Glimmer, 30—60« Ö. 6|, 6^, 61, d. e. 

 IV. 5 r. IXærmere Hompland, samme Bjergart, 60« Ö. 7. — 

 Etsteds paa denne Vei seer man hoit oppe i den modstaa- 

 ende östre Dalvæg Udgaaenderne af nogle Skikter (a a^ 

 Fig. 11, IV), som ved deres bruungule Rustfarve antyde 

 Tilstedeværelsen af forvitrende Kise. 



INedenfor Hompland viser Overfladen af de lange efter 

 Ströget lobende Gneisbanker, hvis Rygge Veien for en stor 

 Deel fölgcr, deels lange vulstformige , indtil en Tomme 

 oyer den almindelige Overflade fremragende Forhöininger^ 

 deels ligesaa lange indfurede Linier, begge Slags Ujævnhe- 

 der indbyrdes fuldkommen parallele, uagtet de tildeels ere 

 noget hoiede i Lobet. Dette Phænomen, som vel og saaes 

 paa andre Steder, men aldrig i den Grad tydeligt som her, 

 hidrörer fra Bjerg-artens Struktur, Vulsterne ere det Ud- 

 gaaende af vertikale eller dog næsten vertikale feldspath- 



