Om Jernet som Kanonmaterial. 23 



og, saavidt skjønnes, maa man vel i det allermiiidste ind- 

 rømme, at man paa Grund af denne Diskontinuitet i Varme- 

 udviklingen ved Varmetensionerne aldrig vil naa det rette 

 Forhold af Initialtensioner, med i det høieste kun mer eller 

 mindre nærme sig dertil. 



Imidlertid tør det alligevel være berettiget at antage, 

 — hvad ogsaa de Fleste synes tilbøielige til — , at de tan- 

 gentiale Varmetensioner ville bidrage væsentligt til at styrke 

 Kanonen, og at de ialfald ville være mere gavnlige, end 

 skadelige. Som et Støttepunkt for denne Anskuelse, at de 

 alligevel kunne have sin Nytte, livor ufuldkomne de end i 

 sig selv maatte være, kan man maaske anføre de ved Rod- 

 man's Aflgølingsmethode fremkaldte kunstige Tensioner i en 

 støbt Kanon. Vi komme senere hen til at betragte disse 

 noget nærmere, og vi skulle her kun bemærke, at de, om- 

 end maaske ikke i den Grad, som de tangentiale Varme- 

 tensioner, dog bevislig ere meget ufuldstændige, medens det 

 paa den anden Side er et ubestrideligt Faktum, at de efter 

 Rodman's Methode arbeidede Kanoner alligevel stedse ere 

 betydeUg overlegne de paa almindelig Vis støbte Kanoner. 



Vi komme dernæst til den longitudinale Udvidelse 

 og de deraf følgende Tensioner, og flere Omstændigheder 

 tyde paa, at man i disse har for sig en af Kanonens værste 

 Fiender. Da de centrale Partier af Kanonen op varmes saa- 

 meget stærkere og altsaa ogsaa udvides saameget stærkere 

 efter Kanonens Længderetning, end de ydre Dele, vil der 

 resultere en Tendents til at drive Bag- og Fordel radialt 

 ud fra Kanonens Axe; kunde der blive Tale om no- 

 gen Sprængning blot af denne Aarsag, vilde naturligvis 

 Maaden, paa hvilken denne kunde ske, vaire forskjellig efter 

 Kanonens Konstruktion og Styrkeforholde i de forskjellige 

 Dele. Det vikle være en let Sag fra de forskjeUigste Feid- 



