Om Jernet som Kanonmaterial. 29 



jern og Staal. I denne Henseende stiller sig imidlertid den 

 almindelige Betragtningsmaade af Jernet meget ugunstigt, 

 hvorefter Rujern, Staal og Stangjern behandles næsten som 

 om de vare ganske forskjellige Metaller, der intet andet 

 have tilfælleds, end at de alle kaldes Jern. 



Som et Skridt i denne Retning maa man vistnok op- 

 fatte Mallets Forsøg i hans „construction of artillery" paa 

 at henføre de forskjellige Jenivarieteters Væsen og Egen- 

 skaber til krystallografiske Love og ved Hjelp af disse at 

 forklare de forskjellige Fænomener. Hvorvidt dette Forsøg 

 kan siges at være lykkedes i det hele, skulle vi ikke ind- 

 lade os paa at bedømme, men tiltrods for Mallets særdeles 

 interessante Fremstilling af disse Forholde, turde man dog 

 vanskelig deri finde et saadant Standpunkt, som kan kaste 

 Lys over alle, eller endog blot Størsteparten af de forskjel- 

 ligartede Fænomener, som man støder paa hos Jernet. Der- 

 imod turde man have Udsigt til i de nyere Anskuelser om 

 Jernets Konstitution at finde et Udgangspunkt, som kunde 

 vise sig mere tjenligt i denne Henseende. Denne Theori 

 eller Opfatningsmaade af Jernet, der sandsynligvis gaar en 

 stor Fremtid imøde, er vistnok endnu meget langt fra at 

 være fuldt udviklet, men allerede som den nu staar der, 

 vil den kunne være en ret værdifuld Veiviser og navnhg 

 være særdeles egnet til at give det rette Blik paa de mang- 

 foldige Jernvarieteter og deres indbyrdes Forhold, hvilket 

 naturligvis er af største Vigtighed ved en saadan sammen- 

 lignende Bedømmelse, som der netop bliver Spørgsmaal om 

 ved vor Gjenstand. Vi skulle derfor her i Korthed gjen- 

 give Hovedtrækkene af den, og , sætte den i Spidsen for 

 vor Betragtning af Jernets Egenskaber. 



Alt Jern uden Undtagelse er simpelthen en mer eller 

 mindre ujevn, særdeles variabel, rent mekanisk Blån- 



