34 a w. Carstens. 



Grader af Udvikling fra næsten tommestore Blade til den 

 aller fineste Fordeling. Da nu alle disse tre Faktorer, som 

 tilsanimen i yderst vexlende Forhold danne alle Jernvarie- 

 teter, besidde forskjellige fysikalske Fgenskaber, er det 

 klart nok, at ogsaa det endelige Produkt maa arte sig yderst 

 forskjelligt, ikke alene efter Mængden af hver enkelt Sub- 

 stants, men ogsaa efter den Maade, paa hvilken den frem- 

 træder, og har fundet Anledning til at udvikle sig. 



Ad denne Vei ledes man saaledes ligefrem til den samme 

 Erkjendelse, som man allerede iforveien har naaet ad rent 

 empirisk Vei, — at der overalt maa existere og \irkelig 

 ogsaa existerer en jevn, uafbrudt Overgang fra den ene Jern- 

 modifikation til den anden, — at der i den hele Række fra 

 det blødeste Stangjern opover til det kulrigeste Rujcrn ikke 

 existerer et eneste Sprang, ikke en eneste blot nogenlunde 

 markeret Grændse. Intet Menneske formaar at angive 

 Grændsen mellem Stangjern og Staal, ligesaalidtsom mellem 

 Staal og Rujcrn, og, naar man for Oversigtens og Behand- 

 lingens Skyld alligevel nodes til at opstille saadannc Grænd- 

 ser, saa ere disse aldeles hjcmfaldne til den Enkeltes \il- 

 kaarlige \'alg. Det er derfor saalangt fra, at disse fia gam- 

 mel Tid uedaivede Navne, Rujcrn, Staal og Stangjern, be- 

 tegne no.iijcnhmdc skari)t bcgra^ndsede Bcgreber, at de meget 

 mere simpelthen ere Bcnævnclser, som man for lîckvemme- 

 ligheds Skyld anvender i det daglige Liv for med oet Ord 

 at kunne give en omtrentlig Ide om, livad man mener. 

 Dette tøv vel ansees som et forhengst anerkjendt Faktum, 

 som det ikkedestomindre er af störste Vigtiglied at have 

 for Øje, naar man skal belumdle .lernvarietc ternes Brugbar- 

 hed til det ene eller det andet; tlii I'rfaring hvrcr, livor let 

 det ellers ha-nder, at nuui uvilkaarlig bliver iKcngende fast 



