Om Jernet som KanonmateriaL 15 



men. Man ser saaledes, at Metalurgen umulig kan beherske 

 disse Forholde, og at, hvorledes man end arrangerer sig, 

 vil der dog altid fremkomme Tensioner, om man end i 

 mange Tilfælder vil være istand til at modificere dem en 

 Smule og forringe dei*es skadehge Virkninger. Alle de her 

 nævnte Tensioner, der fremkomme af sig selv under Kano- 

 nens Tilvirkning, mod Ens Villie og hyppig ogsaa mod Ens 

 Vidende, men som vel desværre aldrig ville mangle, saa- 

 snart Materialet har været underkastet en Behandling ved 

 høiere Temperaturer, have vi her for Kortheds Skyld sam- 

 menfattet under Betegnelsen „naturlige" Tensioner. Hvil- 

 ken fremtrædende Rolle de spille er det ikke vanskeligt at 

 faa en Ide om ; enhver praktisk Støberidrift kan levere Vid- 

 nesbyrd i Overflod, — alle de Kunstgreb, man benytter for 

 at undgaa dem eller gjøre dem, saavidt muligt, uskadelige, 

 — hvorledes store Støbestykker kunne springe itu ikke 

 alene under selve Afkjølingen, men endog længere Tid bag- 

 efter uden nogensomhelst synhg Aarsag, eller, om de ikke 

 springe aldeles istykker, hvorledes de kunne faa større eller 

 mindre Spræuvker eller Ridser, der noksom vise, hvilken be- 

 tydelig Spænding i Massen der maa have fuudet Sted, idet 

 der fordres en ganske overordenthg Kraft for atter at 

 drive saadanne gabende Spalter sammen, o. s. v. 



En anden Sag er det, at disse Tensioner, ialfald delvis, 

 efterhaanden gjennem et længere Tidsrum synes at forsvinde 

 paa Grund af de eiendommelige, endnu forholdsvis lidet 

 opklarede molekulære Bevæ.gelser, som kunne finde Sted i 

 rigide Legemer, og som der maaske senere vil være Anled- 

 ning til at betragte noget nærmere (cfr. den Erfaring, at 

 Rujernkanoner vinde ved at ligge hen). Imidlertid kan man 

 i de fleste Tilfælder neppe tilhegge denne Tendents hos Mo- 

 lekulerne til efterhaanden at indtage en ny Ligevægtstilstand 



