12 C. W. Carstens. 



egentlige Aarsag dertil kjender man imidlertid ikke; men 

 det viser sig, at der under saadanne Omstændigheder ind- 

 træder en synlig Forandriim i selve Massens Konstitution, 

 og at denne skrider fremad udeiifra indad. 



Af dette Forhold hos ^lessing maa man formentlig 

 kunne slutte til Vibrationernes Indflydelse paa Bronzeka- 

 noner. Derimod kan man naturligvis ikke gjøre nogen 

 direkte Slutning fra Messing til Jern, fordi det ene er en 

 Legering, det andet et enkelt Metal. At imidlertid Vibra- 

 tionerne virkelig kunne ove en ufordelagtig Indflydelse ogsaa 

 paa Jernet, bekræftes noksom af en, snart sagt, daglig Er- 

 faring i de fleste Brancher af Industrien, og man finder 

 ovenikjobet direkte Beviser for det i enkelte Experimenter 

 af Fairbairn, Roebling o. fl. Af livad Natur denne Vibratio- 

 nernes Virkning paa Jernet egentlig er, bliver et andet 

 Spørgsmaal. Man ser særdeles hyppig anført Exempler paa, 

 at heftige eller vedvarende Vibrationer skulle have gjort 

 Jernet krystallinisk og skjørt, fordi de have forandret tlets 

 Textur, dets Krystallisation. Det er vistnok muligt, at disse 

 Paastande ikke savne al Grund; men paa den anden Side 

 turde det for det Første falde vanskeligt at levere det fak- 

 Bevis for, at disse supponerede Forandringer i Massen vir- 

 kelig hidrøre fra A'ibrationer og ikke fra andre- Aarsager, 

 t. Ex. en Varmeudvikhng, og dernæst kan det mauske heller 

 ikke ansees fuldstændig bevist, at disse aiigivcÜLic Foran- 

 dringer (at Smedejernct gaar over fra senigt Ul koniigt 

 — krystallinsk) virkelig existere eHer ialfald fremtra^de saa 

 umiskjendeligt og saa hyppigt, som maFi idelig ser anf««rt; 

 thi ih\ kunne ialfald først iagttages, efteråt Bruddet er skeet, 

 og luau \i;\\\. s(»iii hckjciKlt, af Strukliircn i en lîrudtiaik' 

 af Sm(M|('j('i-ii iiigndundc med Sikkerhcd slutte sig til .\vv- 

 nets virkelige Beskaflcnhed, fordi man i en og samme llarre 



