öm Jernet som KanonmateriaL 3 



sidder et saa ubestrideligt Fortrin fremfor enhver anden, 

 at den ikke har tahige og særdeles vægtige Modstandere, 

 eller at endog blot en af gjort Pluralitet har kunnet slutte 

 sig omkring den, og, hvor 10 Fagmænd ere sammen, kan 

 man vel med temmelig Sikkerhed gjøre Regning paa at 

 finde repræsenteret mindst to modstridende Anskuelser. 

 Som Følge heraf finder man næsten overalt en Usikkerhed 

 og Famlen, der i Forbindelse med den ovenberørte Omstæn- 

 dighed paabyder Forsigtighed og har tilfølge en Uendelighed 

 af Forsøg. Dette rammer atter fortrinsvis de smaa Natio- 

 ner, der heller ikke have den Udvei, nogenlunde hurtigt at 

 kunne gjennemføre med Konsekventse i deres hele Udrust- 

 ning et enkelt Princip, hvilket formentlig altid vil have sine 

 store Fordele, hvad der end maatte kunne siges for eller 

 imod dette Princip selv. 



En tredie Vanskelighed, der allerede er stor nok i sig 

 selv, men end yderligere forværres ved de to førnævnte, er 

 den Omstændighed, at Kanoner, som Følge af denEetning, 

 Bevægelsen efterhaanden har taget, i senere Tider er ble- 

 ven en foruroligende kostbar Artikel, og dette maa vel siges 

 at være den største Vanskehghed af alle, navnlig for de 

 mindre Lande. At Sagen har taget en saadan Vending, 

 har naturligvis flere Aarsager, men, naar man kaster endog 

 blot et flygtigt Blik paa denne storartede Kappestrid, hvor 

 forøvrigt saa mange smaa Interesser synes at have spillet 

 paa Bunden og øvet en større Indflydelse paa Ptetningen af 

 den hele Bevægelse, end tilbørligt og ønskeligt var, kan 

 man neppe frigjøre sig fra det Indtryk, at Artilleriet selv i 

 denne Henseende ikke er aldeles uden Skyld, eller at det 

 ialfald ikke har gjort, hvad det kunde, for at modarbeide 

 det. 



Ligesom man i Regelen ved de forskjellige Maskiner 



1* 



