Om Jernet som Kanonmaterial. 51 



en Jernstang ved Strækning alene faar en mindre spee. 

 Vægt. 



Bliver altsaa den spee. Vægt forringet, naar en 

 Jernstang strækkes efter en enkelt Retning, maa det vel 

 med al Rimelighed antages, at det vil ske i endnu høiere 

 Grad ved en Strækning i to paa liinanden lodrette Retnin- 

 ger, som ved det samtige Angreb af Tangential- og Longi- 

 tudinalkraften i en Kanon. Indtræder der videre en For- 

 ringelse af den spee. Vægt under Paavirkning af en Kom- 

 pressionskraft i en enkelt Retning, som ved Koldvalsningen, 

 eller ved det samtidige Angreb af en Kompressions- og en 

 Strækkraft, lodrette paa hinanden, som ved Traaddragnin- 

 gen, saa vil det ske i endnu høiere Grad under Forholde, 

 der ere analoge med en Sammenvirken af Kompressions- 

 kraften, den tangentiale og den longitudinale Strækkraft i 

 en Kanon. Det tør saaledes formentlig ansees temmelig 

 sikkert, at det samtidige Angreb af disse tre tidtnævnte 

 Kræfter i Kanonen stedse vil tendere til at forringe Mate- 

 rialets spee. Vægt, gjøre det mindre tæt, og dermed 

 skade dets Cohæsion, dets Fasthed; thi denne Egen- 

 skab hænger hos Jernet meget nøie sammen med dets 

 spee. Vægt; derom kan man let nok overbevise sig ved at 

 gjennemgaa en hvilkensomhelst Forsøgsrække, hvor begge 

 disse Værdier ere bestemte for de enkelte Prøvebarrer. Til 

 at bedømme, i hvilken Grad Materialet paa denne Maade 

 svækkes, mangler man derimod, saavidt skjønnes, ethvert 

 Holdepunkt. Et praktisk Bevis for Rigtigheden af denne 

 Opfatning maa antagelig ogsaa kunne hentes fra den Om- 

 stændighed, at alt, som kan bidrage til at svække Reac- 

 tionen fra Skuddet (Rekylen), saaledes f. Ex. ogsaa en for- 

 øget Masse hos Kanonlegemet, synes i væsentlig Grad at 



styrke Kanonen; men ved den almindelige Anordning ved 



4* 



