Om Jernet som Kanonmaterial. 55 



rimenter, som Hovedingeniøren ved den Niederschlesisch- 

 Märkische Jernbane, A. Wøhler, har udført for at bestemme 

 det relative Værd af Jern og Staal for Jernbaneaxler. Han 

 benyttede hertil flere forskjellige Prøvemaskiner, hvorved 

 han blev istand til 



1) at underkaste Jernet en Tension, uafladelig vexlende i 

 alle Retninger, altsaa en idelig vexlende Extension og 

 Kompression, idet Prøvestangen paa samme Tid, som 

 den var paavirket af en transversal Kraft, dreiedes 

 meget hurtig rundt,*) 



2) at underkaste en Jernstang Paavirkningen af en idelig 

 gjentagen Transversalkraft i en enkelt Retning, dels 

 saaledes, at Barren mellem hvert Angreb af Kraften 

 havde fuldkommen Frihed til at indtage sin naturlige 

 Ligevægtstilstand, dels saaledes at den mellem hver 

 Gang ikke blev befriet for den hele Tension, men kun 

 for en Del af den, 



3) under lignende Betingelser at underkaste en Jernbarre 

 Tension efter dens Længderetning. 



Det væsentligste Resultat, som vedrører vor Gjenstand, 

 var dette: „Man kan fremkalde Brud hos et Material ogsaa 

 ved hyppig gjentagne Svingninger, af hvilke ingen naar den 

 absolute Brudgræiidse. Différents erne i de Tensioner, 

 som Svingningerne medføre, ere i denne Henseende det 

 Bestemmende. Den absolute Størrelse af Grændse- 

 tensionerne ere blot forsaavidt af Indflydelse, som de Diffe- 

 rentser, der kunne frembringe Brud, forringes med voxende 

 Spænding." 



Det viste sig t. Ex., at en Staalstang, der hurtig vikle 

 knække ved en vexlende Belastning og Aflastning af 40 Tons 



*) Cfr. ogsaa „Om jerns och ståls bøiningliålfasthetnnder roterande 

 rørelse" af C. A. Ångstrøm, Jernkontorets Annaler. 1867. 



