60 a w. Carstens. 



mindre Procenttal daarlig^ Kanoner, end de, som bleve stü- 

 lede i de lavei-e Klasser. Allerede den Omstændighed, at 

 man, belært af Erfaring, til en Kanon aldrig vælger det fa- 

 steste Rujern eller det fasteste Staal, viser noksom, at en 

 stor Fasthed her ikke er tilstrækkelig, men at der desuden 

 fordres noget andet og mere. Fastheden er ganske vist 

 ogsaa her en meget vigtig Faktor, og man vilde feile stor- 

 ligen ved ikke at tage tilbcrligt Hensyn til den, men den 

 er ikke den eneste og neppe engang den væsentligste Fak- 

 tor; man maa til et Kanonmaterial stille et ueftergiveligt 

 Krav paa andre Egenskaber, som senerehen i dette og det 

 følgende Afsnit skulle blive udførligt udviklede; vi skulle 

 paa dette Sted blot indskrænke os til nogle foreløbige Be- 

 mærkninger. 



Gjennemløber man de mangfoldige Forsøgsrækker over 

 den absolute Fasthed hos Rujern, Staal og Stangjern, 

 saa finder man, at den for Rujern varierer mellem er. 

 9,000 % pr. Ky.tomme engelsk og lige op til næsten 50,000*) 

 % pr. Kv.tomme. Skulde man opstille nogen Gjennemsnits- 

 værdi, hvilket naturligvis i praktisk Henseende intotsomhelst 

 Værd har, saa maatte vel en saadan for de bedre Rujorn- 

 sorter falde omkring 25 — 30,000 VT, for Stangjern omtrent 

 ved 50,000 % og for Staal omkring 80—90,000 It, Imid- 

 lertid ere Grændserne for Stangjernets og Staah^ts Varia- 

 tioner endnu meget videre end for Rujern; for Stangjern 

 falde de laveste Værdier omtrent ved Middelværdrerne for 

 Rujern, medens (U't i de ])edste Kvaliteter naar l.umt udo- 

 ver de lavere (irændser for Staalet, hvilke falde omtrent i 

 Høide med Stangjernets Middelva^rdier. At \'ariationerne i 

 Fasthedskoefticienterne overhovedet kunne være saa over- 



*) 49,496 %, cfr. „Rodman's Reports etc." 



