Om Jernet som Kanonmaterial. 61 



ordentlig store, er efter den i Begyndeisen af Afsnittet frem- 

 stillede Opfatning af Jernet meget vel forstaaeligt, og alle- 

 rede denne Omstændighed, at Ydergræiulserne for de for- 

 skjellige Jernmodifikation ers absolute Fasthed gribe saalangt 

 udover hin anden, indeholder en Advarsel mod for en hvil- 

 kensomhelst praktisk Anvendelse af Jernet ubetinget at for- 

 dømme den ene eller ubetinget at hæve den anden Jernva- 

 rietet. For tilfulde at vurdere Betydningen af disse svære 

 Variationer, faar man nemlig erindre, at ikke alene de 

 enkelte Klasser, Rujern, Staal og Stangjern, kunne omfatte 

 Varieteter af saa yderst forskjellig Fasthed, men at alt Jern 

 i høieste Grad er afliængigt af den Behandling, som bUver 

 det tildel; et Rujern t. Ex. kan ved forskjellig Behandhng 

 efterhaanden drives til at gjennemløbe en temmelig betyde- 

 lig Strækning af den Skala, som Fasthedsprøverne for Ru- 

 jern omfatte, baade opover og nedover; det samme gjelder 

 ogsaa for Stangjern og Staal, hvis absolute Fasthed f. Ex. 

 forhøies betydeligt ved mekanisk Behandling i kold Tilstand, 

 men forringes ved Glødning, og dette sidste gjelder endnu 

 i høiere Grad om Staal, end om Jern. En anden Virkning 

 af samme Aarsag er natui'ligvis ogsaa dette, at de forskjel- 

 lige Partier af en og samme Gjenstand kunne vise en me- 

 get forskjellig Fasthed, fordi man ikke altid har i sin Magt 

 eller ikke gjør, hvad man kan, for at stille alle Dele af en 

 større Gjenstand under lige Viikaar, saa de faa en ensar- 

 tet Behandling; Exempler paa saadanne Variationer har man 

 nok af, og, om jeg ikke feiler meget, behøver man ikke at 

 gaa længere bort, end til de her i Landet arbeidede Staal- 

 kanoner, ikke større end disse ere. Disse og Hgnende Ulem- 

 per, der nærmest vedrøre selve Bearbeidelsen, ere fælleds 

 for alle Anvendelser af Jernet, om end i ulige Grad, men 

 der er dog den store Forskjel, at, medens man ved Bestem- 



