Om Jernet som Kanonmaterial. 71 



Usikkerhed ved simpelthen at forøge Metalmassen, saaledes 

 som man næsten altid ellers gjør, idet man ved Beregnin- 

 gen benytter, de almindelig antagne Sikkerhedskoefficienter 

 for de forskjellige Jern varieteter. 



Strækbarhedens store Værd ligger altsaa i den større 

 S ikke r hed, den giver mod Brud, og ved hver enkelt An- 

 vendelse af Jernet, hvor dets Hovedopgave er at modstaa 

 Stød, har man saaledes, førend man træffer sit Valg, at 

 besvare det Spørgsmaal, hvorvidt og i hvilken Udstrækning 

 en permanent Formförändring i det foreliggende Tilfælde 

 er tilstedehg, om en saadan maaske bør undviges næsten 

 ligesaameget, som et Brud, eller ei. 



Dersom Stødene angribe Gjenstanden i idehg vexlende 

 Retninger, i hvilket Tilfælde der vel nærmest kun kan blive 

 Tale om svagere Stød, f. Ex. ved Jernbaneaxler, ville per- 

 manente Formforandringer i Regelen være meget betænke- 

 lige. Følgen af Stødenes vexlende Retning vilde være en 

 uafladelig Bøining og Formförändring i de forskjelligste 

 Retninger, naar man ikke kan sikre sig herimod ved at 

 anvende saameget sværere Dimensioner, og, som vi ovenfor 

 have seet, hvor der var Tale om Jernets Træthed, er intet 

 mere anstrengende for et Jern, end saadanne Angreb i 

 vexlende og modsatte Retninger. Under saadanne Omstæn- 

 digheder vil derfor ogsaa en vis Stivhed hos Materialet være 

 en uomgjængehg Betingelse; derfor udpege ogsaa flere 

 nyere Experimenter, f. Ex. Styffe's, Ångstrøm's, Stummer- 

 Traunfels o. fl. som det tjenhgste Material i saadanne Til- 

 fælder et Staal, der besidder adskillig Stivhed paa samme 

 Tid, som det endnu ikke er blottet for Strækbarhed. 



Gaa derimod Stødene stedse i samme Retning, vil der 

 formentlig kun blive Spørgsmaal om voldsommere Stød. 

 Ligesom nemlig Valget af Material ved svagere Stød idet- 



