Om Jernet som KanonmateriaL 73 



og Virkninger i det foreliggende Tilfælde ikke er stort 

 bedre, end et Brud, eller om den maa ansees som en for- 

 svindende Ulempe i Sammenligning med et Brud. Saavidt 

 skjønnes, maa der i denne Henseende stedse træffes enAf- 

 gjørelse, førend man med Held kan skride til Valget af 

 Material. 



Dersom Gjenstanden er af den Natur, at en permanent 

 Formförändring i den Retning, hvor den givne Stødkraft 

 maa antages at ville medføre en saadan, vil gjøre den al- 

 deles ubrugelig og sætte den ud af arbeidsdygtig Stand 

 (t. Ex. enkelte Maskindele), maa følgelig dette for enhver 

 Pris søges hindret, og man faar under saadanne Omstæn- 

 digheder finde sig i at løbe en større Resiko for Brud der- 

 ved, at man nødes til at søge sin Garanti udelukkende i 

 den større absolute Fasthed hos det haardere Staal, til 

 hvilket man isaafald direkte er henvist. Har derimod en 

 permanent Formförändring forholdsvis mindre at betyde, 

 medens et Brud vil medføre særdeles alvorlige Følger, saa 

 har man ikke alene Frihed til at benytte sig af Fordelene 

 ved den større Sikkerhed mod Brud, som et mere stræk- 

 bart Material tilbyder, men dette bliver isaafald et bydende 

 Krav, hvis Forbigaaelse kun særdeles vægtige Grunde 

 kunne retfærdiggjøre. Under denne sidste Kategori falde 

 uimodsigelig Kanonerne. Det var visselig ønskeligst, om 

 Løbet ingens omhelst Forandringer undergik, men Praxis 

 leverer dog et uimodsigeligt Bevis for, at det baade kan 

 ske og i Virkeligheden ogsaa sker, uden at Kanonens Brug- 

 barhed lider noget væsentligt Afbræk derved, saalængeFor- 

 andringerne ikke antage større Dimensioner. Man faar her 

 for det Første erindre, at selv om denne Aarsag, den ved 

 Krudtexplosionen foraarsagede Strækning af Materialet, ikke 

 var tilstede, saa ville dog andre Aarsager, t. Ex. Frilîtionen, 



