Om Jernet som Kanonmaterial» 85 



vold. Naar nu dertil Armstrongkanonen er i Brug og ud- 

 sættes for Virkningen af gjentagne Skud, saa vil dette selv- 

 følgelig i høi Grad understøtte og paaskynde den Stræk- 

 ning af Metallet, som den permanente Tension allerede i 

 og for sig maa ansees istand til at hidføre. Der mangler, 

 som bekjendt, ikke Exempler paa, at Ringbelægget paa Arm- 

 strongkanonen formelig en løsnet; men der ligger endnu 

 et langt Stykke Vei mellem dette Extrem og det Stadium, 

 ved hvilket Strækningen først naar en saadan Grad, at For- 

 bindelsen mellem de enkelte Dele endnu synes fuldkommen 

 fast og tilfredsstillende, medens det tilsigtede Tensionsfor- 

 hold i Virkeligheden har tabt saameget i Effekt, at det ikke 

 er synderlig mere, end en Illusion, og dette Stadium turde 

 i Virkeligheden naaes langt hurtigere, end man ofte synes 

 tilbøielig til at tro. 



Disse Mangler ved Stangjernringe er ogsaa bleven frem- 

 hævet af flere, og man har derfor til saadanne Belæg ogsaa 

 forsøgt at anvende Staal istedetfor Stangjern (Withworth, 

 Blakely); men, saavidt skjønnes, er der intet, som beviser, 

 at Staalet i dette Stykke ikke er underkastet de samme 

 Virkninger, som Stangjernet, — blot maaske i noget mindre 

 Grad og muligens først efter noget længere Tid. For at 

 bedømme Værdien af denne mulige Gradsforskjel i Stræk- 

 ningen faar man dog erindre, hvor overordentlig smaa Stør- 

 relser det gjelder ved disse Ringbelæg; saaledes vil efter 

 I. A. Longridge en Feil i Bingens Badius af 0,002 Tomme 

 ved en Diameter af 17" være tilstrækkehg til at forringe 

 Effekten mellem 30 og 40 7o- Dertil kommer endnu den 

 Ulempe, at en Staalring under den pludsehge Virkning af 

 Skuddet kan springe uden nogetsomhelst Varsko, medens 

 en Jernring altid, eller ialfald saagodtsom altid, iforveien 

 vil vise Tegn dertil, førend en Sprængning indtræder. Hvad 



