86 C. W. Carstens. 



endelig den Methode angaar, som ogsaa er bragt i Forslag, 

 at anvende ikke fuldkommen cylindriske men meget svagt 

 koniske Jernringe, som uden større Anstalter skulde kunne 

 drives videre ind paa Kanonen, efterhaarden som de udvi- 

 dede sig og begyndte at løsne, saa turde dette af flere 

 Grunde maaske snarere være at betragte som en smuk 

 Tanke, end som et for Praxis virkelig værdifuldt Forslag. 



Paa Grund af den Uklarhed, som endnu i mange Styk- 

 ker hviler over de virkelige Forholde i Kanonen og paa 

 Grund af^Iangelen paa tilstrækkelige praktiske Forsøg over 

 Jernet, hvilket tildels aabner Ræsonnementet et utilbørligt 

 Spillerum, er det neppe formeget at sige, at Beluindlingen 

 af Kanonmaterialerne i sjelden Grad giver Anledning til at 

 gjøre rent individuelle Anskuelser gjeldende. H vad der har 

 mindre Værd i den enes Tanker, synes atter mere væsent- 

 ligt for den anden, og det hænder saaledes let og er visse- 

 lig ogsaa ofte nok hændt netop for Kanonmaterialernes 

 Vedkommende, at man har trukket frem i utilbørlig Grad, 

 hvad der burde træde mere i Baggrunden, og omvendt, og 

 at et Biargument i den ene eller den anden Retning er hæ- 

 vet op til Høide med et Hovedargument, og det kau vist- 

 nok hænde, at en eller anden vil sige det samme ogsaa om 

 denne Fremstilling af et Kanonmatcriales Egenskaber. Gjør 

 man imidlertid ikke den tilstra-kkelige Skjelnen i denne 

 Henseende, vil man, saavidt skjønnes, aldrig komme Spørgs- 

 maalets Løsning synderlig nærmere, da man isaafald for de 

 allerfleste Materialer vil linde Va^gt og Modvæ^gt omtrent 

 lige, og det synes at maatte va>re deu første I^etingelse for 

 at naa et Resultat, at man søger at konmie til l-^nighed om, 

 hvad der er Hovedsag og hvad Bisag. Imidlertid er dette, 

 efter alle Tegn at dumme, vistnok lettere sagt, end gjort; 

 men, om det end ikke maatte lykkes at træffe det absolut 



