Om Jernet som Kanonmaterial. 87 



Rigtige i denne Henseende, saa vil det dog formentlig alli- 

 gevel være en Fordel, om Enhver, der behandler Kan onma- 

 terialerne tydelig peger paa, hvad han personlig anser for 

 Hovedsag og hvad for Bisag, saaledes at Læseren ialfald 

 har dette paa det Rene, hvilket neppe altid kan siges at 

 være Tilfældet. Førend vi gaa videre i Betragtningen af 

 Jernets Egenskaber, turde det saaledes ikke være ganske 

 overflødigt ogsaa for de Punkters Vedkommende, der falde 

 ind under nærværende Afsnit, at gjøre denne Skjeln en og 

 af Jernets Egenskaber ved almindelig Temperatur 

 endnu engang udtrykkelig at fremhæve, som den væsent- 

 ligste af alle. St r æk ba r heden i Forbindelse med en ab- 

 solut Fasthed, der dog ikke behøver at være større, end 

 at den endnu ligger indenfor Muligheden saavel forRujern, 

 som for Staal og Stangjern; en meget stor absolut Fast- 

 hed maa visselig antages at kunne yde tilstækkelig Mod- 

 stand mod Stød (man har jo praktiske Beviser for dette); 

 men den vil aldrig nogensinde kunne skaffe den Sikkerhed, 

 den Garanti mod Sprængning, som en stor Strækbar- 

 hed og kun den vil yde. Anser man derfor Sikkerhed mod 

 Sprængning som den første og vigtigste Fordring ikke alene 

 af Hensyn til selve Kanonens Eiïekt og Nytte, men ogsaa 

 for Mandskabets personlige Sikkerhed og dets TiUid til det 

 Vaaben, det skal betjene, saa maa Strækbarheden blive det 

 tungeste Lod i Vægtskaalen og maa tillægges en overvei- 

 ende Betydning saavel ligeoverfor Elasticiteten og tildels 

 ogsaa den absolute Fasthed, som ligeoverfor de Egenskaber' 

 som det endnu staar tilbage kortelig at omhandle. 



Den tilbagevirkeiide Fasthed. Direkte har man ved Ka- 

 nonmaterialerne neppe nogen Anvendelse for Værdierne for 

 Jernets tilbagevirkende Fasthed, saameget mindre som der 

 vistnok er al Rimelighed for at antage, at man ved en Kom- 



