92 C. W. Carstens. 



Rujern besidder den største Haardhed af samtlige Jernva- 

 rieteter udeii Uiidtagelse, medens de blødeste Sorter i dette 

 Stykke nærme sig Bronzen. Naar man saaledes taler om 

 et Kanonmateriales større eller mindre Tilbøielighed til Sli- 

 tage paa Grund af Projektilets Friktion og tild(4s Stød 

 mod Kanonløbet, saa træder der en Omstændighed til, som 

 turde fortjene en Smule Opmærksomhed, men som visselig 

 gjør Spørgsmaalet endnu vanskeligere, end det ellers vilde 

 være. Som en Regel vil nemlig Materialet omkring Kanon- 

 løbet være i mer eller mindre ophedet Tilstand, og med 

 Undtagelse af det første Par Skud vil Projektilet stedse 

 angribe en Jernmasse, der har en Temperatur af flere hun- 

 drede Grader. Da nu ikke alene Stangjern og Staal, men 

 tildels ogsaa Rujernet viser sig saameget mere modtageligt 

 for Formforandringer under ydre Paavirkninger, jo mere 

 dets Temperatur voxer, saa er denne Omstændighed maaske 

 ikke ganske ligegyldig for Løbets Modstand mod Pro- 

 jektilets Paavirkning, og denne ulempe er altsaa fæl- 

 leds for alle tre Jerngrupper, men neppe i lige Grad. 

 Det er vel ikke umuligt, at ogsaa Projektilet vil opvarmes 

 nogot dels derved, at det henligger en Stund inde i den 

 opvarmede Metalmasse, og dels ved Bevægelsen frem igjen- 

 nem Kanonløbet, og isaafald havde man maaske ogsaa at 

 tage Hensyn til vedkommende Materialers Vai-mecapacitet, 

 forsaavidt under saadanne Omstaindighcder et Legeme med 

 større Varmecapacitet vil kunne angribe et andet med min- 

 dre spee. Varme, om dette end i sig selv er haardere. 

 Imidlertid turde dog dette neppe kunne tilhogges nogen 

 Betydning for Praxis, saamoget mindre som vi her aldeles 

 forbigaa lîronze og i Projektil og Kanon kun har Jern imod 

 Jern, omend i noget forskjellig Modifikation. 



Det er klart, at et Materiales Modstand mod Kompres- 



