94 C. W. Carstens. 



III. 



Om Jernets Forhold ved hoiere Temperaturer. 



Læseren vil allerede have beinærket, at den Inddelings- 

 maade, som er antydet ved Overskriften over dette og det 

 foregaaende Afsnit, ikke er bleven gjennemført ined Streng- 

 lied, og dette vikle formentlig heller ikke have være muhgt 

 uden at sønderflenge Behandlingen for meget og paa Over- 

 sigtens Bekostning at skille ad, hvad der naturligen hører 

 sammen. I det Følgende vil man maaske finde endnu større 

 Brud paa denne Ordning, end allerede er skeet; men, lige- 

 som vi under foregaaende Afsnit fra de Synspunkter, som 

 Kanontilvirkningen frembyder, i Hovedsagen have betragtet 

 de forskjelhge Jernsorter, saaledes som de fremstille sig 

 paa Markedet som Raamaterialer, blandt hvilke man har 

 at træffe sit Valg for den specielle Anvendelse, — saaledes 

 vil det dog i dette Afsnit i det Væsenthge blive vor Opgave, 

 at undersøge, hvorledes de forholde sig under selve Bear- 

 beidelsen, der i det foreliggende Tilfælde saagodtsom ude- 

 lukkende vil ske ved høicre Temperaturer. Først derved 

 kan man faa det fuldstændige Svar paa Spørgsmaalet om 

 det tjenligste Kanonmaterial; thi den store Forskjcllighed, 

 som hidtil er iagttaget hos de enkelte Jernvarieteter, vil 

 man tinde gjennemgaaende næsten i endnu høiere Grad i 

 deres Forhold under IJearbeidelseu. Fremforalt er der to 

 Hovedpunkter, ved hvilke man særlig har at fæste sin Op- 

 mærksonihed: 1) hvorvidt den Behandlingsmaade, 

 som Forarbeidelsen til Kanoner vil medføre eller 

 tillader, og som naturligvis cv forskellig for de 

 forskjellige .Icru varieteter, er egnet til at foran- 

 dre deres Fgenskaber i den ene c II it den anden 



