Om Jernet som Kanonmaterial. 97 



Behandling frembyder (foruden rent metalurgiske Arbeider 

 kan nævnes blandt Sager, der ligger vor Gjenstand nær- 

 mere, Mallet's „construction of artillery" og senere mindre 

 Arbeider af ham, Holley's „Oidnance andarmor," G. Ede,s 

 „management of steel" o. fl.). 



Det egentlige Stangjern kan, som bekjendt, fremstilles 

 enten ved Herdfriskning eller ved Pudling; af disse to Pro- 

 cesser ere vel de fleste Metalurger nu for Tiden enige om 

 ubetinget at give den sidste Fortrinnet, naar det, som her, 

 fortrinsvis bliver Spørgsmaal om Homogenitet og større 

 sammenhængende Masser. I senere Tid er der visselig 

 gjort store Fremskridt med Hensyn paa Puddellupernes 

 Størrelse (cfr, de Borsigske Puddelluper paa sidste Pariser- 

 udstilling); men alligevel sætter dog endnu den ringe Stør- 

 relse af de sammenhængende Jernmasser, man paa den 

 Maade kan fremstille (nogle faa Centner), meget snevre 

 Grændser for Størrelsen af de Gjenstande, man kan tilvirke 

 uden noget Slags Sveisning; saadant er kun muligt ved de 

 aller mindste Kanoner, om nogensinde. Man nødes meget 

 snart til at anvende Sveisningen, enten saaledes at man 

 efterhaanden bygger Gjenstanden op ved at sveise til Stykke 

 efter Stykke, eller man fremstiller sig fra først af ved Sam- 

 mensveisning en større Blok, af hvilken man derpaa udar- 

 beider Gjenstanden. 



Saa overordentlig værdifuld en Egenskab, som Stang- 

 jernets Sveisbarhed er for dets talrige Anvendelser, saa 

 medfører den dog allerede i sig selv flere væsentlige Ulem- 

 per. Et Sveissted i en almindelig Jernstang har for det 

 Første aldrig den Styrke, som de usveisede Dele af Stan- 

 gen; at give noget bestemt Udtryk for denne Forringelse 

 i Styrke er naturligvis vanskeligt, fordi Resultatet af en 

 Sveisning i saa høi Grad er afhængigt af den Maade, paa 



Njrt Mag, f. Natury. XVIII. I. 7 



