Om Jernet som KanonmateriaL 99 



stykker*). Hertil kommer endnu en anden Omstændiglied, 

 som gjør Sveisningen af større Masser endnu betænkeligere, 

 den nemlig, at man, for at tilveiebringe en, saavidt muligt, 

 ligelig Ophedning og for at faa Tid til at gjennomarbeide 

 hele Massen, er tvungen til at udsætte Jernet for en stærk 

 Glødhede gjennom tildels meget lang Tid, og dette er i høi 

 Grad ødelæggende for Jernets Kvalitet. Derved kommer 

 nemlig Jernet under de gunstigste Betingelser for en Kry- 

 stallisation i det store, der totalt forandrer dets molekulære 

 Konstitution og idethele indvirker overmaade ugunstig t paa 

 alle dets Egenskaber. 



Der kommer vistnok endnu flere Momenter i Betragt- 

 ning ved Bearbeidelsen af større Jernmasser, men de oven- 

 for antydede ere dog de vigtigste; de ere ialfald tilstræk- 

 kelige til at godtgjøre, at man nu for Tiden, paa Hytteme- 

 kanikens nuværende Standpunkt, ikke kan haaba at frem- 

 stille større massive Stangjernkanoner, som kunde give 

 tilstrækkelig Garanti. 



Skulde det under saadanne Omstændigheder alligevel 

 være muligt at arbeide større Kanoner helt af Stangjern, 

 var det uomgjængeligt nødvendigt at finde andre Veie, og 

 som saadanne fortjene specielt at nævnes den Methode, der 

 almindelig gaar under Navn af den Armstrongske samt 

 Amerikaneren Ames's Methode. 



Armstrongs Ide, støttet paa Princippet om Initialten- 

 tioner, at opbygge en større Kanon af mindre Smedestyk- 

 ker maa saaledes, idetmindste i teknisk Henseende, beteg- 

 nes som et betydeligt Fremskridt, der er al Ære værd, 



*) En fortreffelig Veiledning til at bedømme Virkningen af de for-« 

 skjellige Slags mekanisk Behandling finder man forresten i Mr 

 Tresca's interessante Arbeider over faste Legemers Evne til at 

 flyde under Paavirkning af en stor Pression. 



7* 



