Om Jernet som Kanonmaterial. 101 



vistiiok antages væseiitligst kun at være uclsat for de lon- 

 gitudinalt virkende Kræfter i Kanonen, men den forholdsvis 

 overordentlig store Sveisfiade i disse Arinstrongringe kan 

 dog ikke undlade at svække Ringen idethele. 



En anden Methode for Fremstillingen af saadanne Ringe, 

 i Hovedtrækkene den samme, som man benytter ved Til- 

 virkningen af usveisede ïyres (at drive et Hul gjennem en 

 fladhamret massiv Lupe og udvalse), har det ubestridelige 

 Fortrin, at man derved undgaar enhver Sveisning, og at 

 Massen saaledes i alle Tilfælder maa forudsættes at være 

 mere homogen; men selve Tilvirkningsmaaden sætter for- 

 mentlig temmelig snevre Grændser for Ringenes Dimensio- 

 ner i Bredden, og hvor disse Ringe anvendes enten som 

 Led i Armstrongkanonen eller blot til Forstærkning, er de- 

 res Bredde, som bekjendt, et meget væsentligt Moment i 

 den Hjelp, de skulle y de Kanonen. 



Denne Arbeidsmaade er det ogsaa, man anvender for 

 de enkelte Elementer i Ames's Kanon, der har tildraget sig 

 adskilUg Opmærksomhed under og efter den amerikanske 

 Krig. Hovedprincippet i denne Kanon er at undgaa alle 

 longitudinale Sveisninger*), ligesom i Armstrong's; derimod 

 findes der i disse Kanoner ingen Slags Tensioner. De byg- 

 ges op, saaledes at man begynder bagfra og stykkevis gaar 

 fremover mod Mundingen, idet man først for den massive 

 Del sveiser sammen Plader og derefter, hvor Løbet begyn- 

 der, Ring til Ring eller rettere Sæt efter Sæt afkoncentriske 

 Ringe, der iforveien nøie ere passede sammen; det har vist 

 sig, at man paa den Vis faar en meget stærk, men tillige 

 meget kostbar Kanon, selv om man tager Hensyn til, at de 

 opgivne Arbeidspriser ere amerikanske. 



*) Cfr. Skjødningerne langsefter ere de svageste ved en Damp- 

 kjedel. 



