102 C. W. Carstens, 



Der kan vel neppe være delte ^leninger om, at for en 

 Kanon, der er udsat for saa voldsomme og mangeartede 

 ydre Paavirkninger, maa den størst mulige Simpclhcd i Byg- 

 ning og Konstruktion altid være et uvurdeligt Gode i prak- 

 tisk Henseende, og, om man end derved kan opnaa ret til- 

 fredsstillende Resultater, maa det dog formentlig kun ansees 

 som en Nødhjelp, naar man tager sin Tilflugt til mer eller 

 mindre kunstige Konstruktioner, saaledes som man har 

 maattet gjøre for at anvende det bløde Stangjern som Ma- 

 terial for større Kanoner. Denne Omstændighed paa den 

 ene Side og paa den anden de store Vanskeligheder, der 

 ere forbundne med Tilvirkningen af større massive Gjen- 

 stande alene ved Sveisning, og som med Nutidens Midler 

 vistnok maa ansees næsten uoverstigelige, maatte særlig 

 henlede Opmærksomheden paa de Jernvarieteter, der staa 

 Stangjernet saa nan't, som muligt, men ved hvilke dog en 

 Støbning i det store er anvendelig, altsaa paa de blødere, 

 kulstoiïattigere Staalsorter. At opstille en Grændse for Kul- 

 gehalton, ved hvilken man ikke længer er bundc^n til Sveis- 

 ningen, men kan anvende en Smeltning og Støbning i det 

 store, turde neppe være muligt med nogensomhelst Fordring 

 paa Nøiagtighed og Almengyldighed, saameget mindre som 

 dette nødvendigvis i nogen Grad vil l)ero paa de Smelte- 

 methoder, man anvender. 



Af de forskjellige Processer for Fremstillingen af Stø- 

 bestaal er den almindelige Digelsmeltning (den saakaldte 

 engelske Methode) den ældste og visselig i enkelte IIimi- 

 seender endnu den fuldkomneste, forsaavidtsom den tilsteder 

 en nøiagtigere Sortering af Raamaterialet, end nogen anden; 

 men da den tillige er den kostbareste og altid vil blive saa- 

 meget besværligere og vil fordre saameget større Øvelse 

 og Præcision i Arbeidet, jo st(Urc Støbeblokkc der skal 



