Om Jernet som KanonmateriaL 107 



tagelse drives til fulclkommen Tyndflydeiilied, naar man kun 

 kan tilveiebringe den tilstrækkelige Temperatur; men det 

 er klart, at dette vil falde saameget vanskeligere, jo høiere 

 vedkommende Produkts Smeltepunkt ligger, saaledes især 

 ved Stangjernet og det blødeste Staal, hvor allerede selve 

 Smeltningen stundom kan holde . haardt nok. Heraf følger, 

 at det ikke alene er meget vanskeligt at drive de mest tung- 

 smeltelige Jernsorter til fuldkommen Tyndflydenhed, men at 

 ogsaa denne Tilstand ialfald ved disse Produkter stedse vil 

 være af meget kort Varighed ; men det er indlysende, at Ga- 

 sernes Evne til at undvige fra en smeltet Masse i høiGrad 

 vil være afhængig af Massens Konsistents, om den er mer 

 eller mindre seigflydende. Derfor vil enSmeltning og Støb- 

 ning i det store altid væremeget vanskeligere ved et meget 

 blødt Staal, der altid viser sig meget mere tilbøieligt til 

 Blæredannelse, end ved et haardere, og Staalsmelteren vil 

 af denne, ligesom af andre Grunde altid have Interesse af 

 ikke at anvende et blødere Produkt, end absolut nødvendigt, 

 men meget mere at strække sig saalangt, som muligt i den 

 modsatte Retning. 



Blæredannelsen er imidlertid ikke den eneste Ulempe, 

 man har at kjæmpe med ved Tilvirkningen af Støbestaal i 

 større Masser; en ikke mindre Vanskelighed foraarsages 

 ved Staalets S vin den. Stivningsfænomenerne ere mindre 

 studerede hos Staalet, end hos Hujernet, hvilket vel nær- 

 mest har sin Aarsag i de meget forskjelligartede Anvendel- 

 ser for disse to Varieteter. Om man end temmelig trygt 

 maatte kunne slutte direkte fra Stivningsfænomenerne hos 

 Rujernet til Staalets Forhold, idet det gaar over fra flydende 

 til fast Tilstand, fordi Staalet intet andet er, end et „finere" 

 Rujern, saa skulle vi dog her blot holde os til det simple 

 Faktum, som Enhver kan iagttage, at Staalet svinder under 



