118 C. W. Carstens. 



Svovl o^ Fosfor iiidgaa kemiske Forbindelser med Jernet, 

 og, idet do danne Siliciunijern, Svovljern og Fosforjern. del- 

 vis indgaa som Stedfortrædere for det kemisk bundne Kul- 

 stof, uddrive dette og udskille det som Grafit, — en Reak- 

 tion, som direkte er paavist ved Forsøg. Enbver ordinær 

 Omsmeltning bliver saaledes en formelig Concentrationssmelt- 

 ning for Rujernets Fonireninger og vil de i for efter sin 

 egentlige Natur stedse og ufravigelig tendere til 

 at forringe Rujernets Kvalitet, og ikke det modsatte, 

 e<om ikke sjelden antages og udtales. 



Den eneste direkte Virkning af en Omsmeltning, som 

 under enkelte Omstændigbeder kan medføre en Forbedring 

 af Materialet, men som forøvrigt ogsaa for en stor Del er 

 afbængig af den Maade, paa bvilken Processen ledes, er 

 Forbrændingen af endel Grafit, naar Rujernet er saadant, 

 at dets Anvendelse i et bestemt Øjemed begunstiges derved 

 bvilket lain kan indtræffe ved et graat, grafitisk Riijern 

 ligesom ogsaa Forbedringen i Kvalitet ved en Forbiwnding, 

 af Grafit under gjentagne Omsmeltninger selv for et meget 

 graat Rujern nødvendigvis man bave forboldsvis snevre 

 Grændser. Foruden denne er det, som sagt, kun de indi- 

 rekte, de molekulære Virkninger af Omsmeltningen, som i 

 en kyndig Haand kunne blive et meget virksomt ]\Iiddel dels 

 til direkte at forbedre Rujernets Egenskaber, navnlig dets 

 Fastbed, dels til at forandre dets Karakter i den Retîiing, 

 som et specielt foreliggende Tilfælde maattc kræve. 



Man ser saaledes, at der ved bver enkelt Gmsmeltning, 

 ligesom ved hver Ra-kke af gjentagne Omsmeltninger af 

 det samme Rujern løber ved Siden af binanden to Virk- 

 ninger eller rettere to Sviter af Virkninger, den ene skade- 

 lig for Materialet, den anden forbedrende, og Resultatet af 

 Omsmeltningen beror altsna paa disses gjensidige Forhold 



