Om Jernet som Kanonmaterial. 119 



paa det Trin, hvor man standscr Processen. Betegner man 

 med Tverstreger hver enkelt af en Række Omsmeltninger 

 af det samme Rujern eller de enkelte Stadier under en og 

 samme Omsmeltnnig, saa Imnde man maaske tydeligere 

 fremstille disse jevnsides løbende Virkninger ved nedenstaa- 

 ende to Tairækker, den ene positiv (den forbedrende Virk- 

 ning), den anden negativ (den skadelige), hvor det dog ikke 

 er Meningen at ville lægge nogen særdeles Betydning i de 

 valgte Tal, f. Ex. saaledes: 



+ 8 



— 7 



9 

 12 



+ 7 

 — 17 



0. s. v. 

 0. s. v. 



Da de forbedrende Virkninger efter sin Natur blot en 

 Tid knuîie vise stigende Værdier, og derefter, naar de have 

 naaet en Maximumsgrændse, der naturligvis er meget for- 

 skjellig for de forskjellige Rujernvarieteter, atter vil aftage 

 hurtigt, maa der snart indtraxle et Punkt, hvor Omsmelt- 

 n ingens to In d virkninger omtrent balancere hinanden, idet 

 de for Rujernet skadelige, kemiske Virkninger, den negative 

 Række, der vistnok i Begyndeisen maa tillægges mindre 

 Væ.rdier, ikke blot uafbrudt voxe, men stedse stærkere og 

 stærkere. Ved næste Stadium vil saaledes allerede den 

 negative Ræ^kke faa Övertaget, og der indtræder en p hül- 

 se lig Forringelse i Rujernkvaliteten. 



Paa denne Maade kan man forståa de overraskende 

 Resultater af Fairbairn's og flere amerikanske Forsøg med 

 gjentagne Omsmeltninger af samme Rujern eller en enkelt 

 forlænget Omsmeltning, som i sin Tid gjorde megen Opsigt 

 ikke alene paa Grund af Rujernets paatagelige Forbedring 

 frem igjennom en vis Periode, men ogsaa fordi den Ven- 

 ding til det Værre, som Rujernets Forandring derefter tog, 

 var saa pludselig. Ved Fairbairn's Forsøg viste det sig 

 f, Ex., at den relative Fasthed (altsaa ogsaa den absolute) 



