Om Jernet som KanonmateriaL 129 



nærme sig mere til en Blanding af metallisk Jern med Gra- 

 fit, men hvor man, som sagt, aldrig kan haabe at blive 

 Jernkarburetet kvit, altsaa paa enkelte af de graa Rujern- 

 sorter. Imidlertid betinges et Rujerns Karakter ikke alene 

 af, hvilken Blandingsdel der er fremherskende, eller i hvil- 

 ken Mængde den forekommer, men ogsaa af den Maade, 

 paa hvilken den optræder; navnlig er dette Tilfældet med 

 Grafiten, der kan optræde yderst forskjelligartet, ligefra 

 store Blade eller Skjæl til den fineste Fordeling. Det er 

 allerede i sig selv klart og til Overflod bekræftes det ogsaa 

 noksom af Erfaringen, at denne Grafitens forskjellige Op- 

 træden og Fordeling i Massen er af største Vigtighed for 

 Produktets Fasthed. Naar den i alle Retninger skyder sig 

 hen gjennem Massen, som større Blade eller Skjæl, er det 

 indlysende, at den i høi Grad maa skade den metalliske 

 Masses Sammenhæng og Konsistents og betydelig forringe 

 det hele Produkts Fasthed, medens den, naar den er fint 

 og jevnt fordelt, vil skade Fastheden det mindst mulige, 

 og under særegne Omstændigheder, maaske endog vil kunne 

 gavne Produktet. Den endelige Opgave bliver altsaa 

 at skaffe sig et Rujern, hvor den metalliske Blan- 

 dingsdel er saa stærkt fremtrædende, som muligt, 

 hvor det sprøde Jernkarburet er mindst muligt 

 fremtrædende, saavidt det er foreneligt med Ud- 

 viklingen af Produktets Fasthed, og hvor endelig 

 Grafiten optræder paa en saadan Maade, at den 

 bliver mindst skadelig for Fastheden, men dog i 

 saadan Mængde, at Produktet beholder Karakte- 

 ren af et Rujern, om ikke i Udseende, saa dog 

 med Hensyn paa Smeltbarhed. 



Spørger man dernæst, om man vil være istand til at 

 tilveiebringe et saadant Rujern ved de Methoder, vi hidtil 



Nyt Mag. f. Naturv, XVIII. I, 9 



