130 C. W. Carstens. 



have behandlet, saa kan dette vistnok ikke besvares beneg- 

 tende, idet navnlig Onismeltniagen i denne Henseende 

 vil kunne være et meget virksomt Middel; men vanskeligt 

 vil det under alle Omstændigheder være og i mange Tilfæl- 

 der absolut umiiligt. Gaar man nemlig ud fra et grafitisk 

 Rujern, hvor Jernkarburetet er svagt repræsenteret, vil man 

 vistnok ved en passende Omsmeltning faa endel Grafit for- 

 brændt og ved en passende Afkjøling faa det resterende 

 udskilt paa en for Produktets Fasthed gunstig Maade; man 

 vil endvidere kunne faa endel af det kemisk bundne Kul- 

 stof udskilt, som Grafit; men, da dette efter de Erfaringer, 

 man hidtil har erhvervet om en Omsmeltnings Xatur, og 

 som tidligere ere berørte, kun kan ske derved, at der sam- 

 tidig optages Ækvivalenter for Kulstoffet, enten Svovl eller 

 Fosfor eller Silicium, saa er derved i Virkeligheden intet 

 vundet; thi en Iblanding af Svovljern, Fosforjern eller Sili- 

 ciumjern vil med Hensyn paa Produktets fysikalske Egen- 

 skaber (her dets Sprødlied og Strækbarhed) forholde sig 

 ganske som Jernkarburetet, om ikke deres Virkninger ere 

 endnu mere fremtrædende. Imidlertid lader det sig visselig 

 ikke benegte, at man ved en hensigtsmæssig Behandling 

 kan drive et for dette specielle Tilfælde med Omhu valgt 

 lUijern mer eller mindre henimod de Betingelser, som oven- 

 for ere opstillede for et tjenligt Kanonjorn. Vi skulle alli- 

 gevel ikke opholde os ved dette, fordi man besidder en 

 ulige simplere og mere virksom Methode for at fremkalde 

 disse Betingelser, nemlig cu Samiiu'iisuu'Iliiiiig uf el passcudc 

 Kujern iiinl en vis ^iiM^dc Stangjeni, — in Methode, der al- 

 mindelig gaar under Navn af dv.n stirlingske. Det bli- 

 ver nodvendigt at dvæle et Øjel)lik ved denne Methode og 

 (U' d«'i-af erholilt • Piodukter, fordi jeg ganske specielt skal 

 tillade mig at lifiilcdc Opni.i-i-ksoniliLMlcn paa, at dette Pro- 



