Om Jernet som KanonmateriaL 131 



dukt, der, tildels ogsaa hertillands, synes at være uiidervur- 

 deret, virkelig er i Besiddelse af Egenskaber, der i usæd- 

 vanlig Grad synes at gjøre det egnet til Kanonmaterial 

 fremfor noget andet Rujern. 



Allerede Aar 1848 tog John Morries Stirling i 

 England Patent paa flere Methoder til at forbedre det al- 

 mindelige Støbejern ved Tilsætning af forskjellige Stoffe; 

 men, saavidt vides, var det først 1855, har specielt paten- 

 terede den her nævnte Methode at sammensmelte Kujernet 

 med en efter dettes Natur varierende Mængde Stangjern, 

 Dreiespaan eller gammelt .Affaldsjern. Det herved vundne 

 Produkt (Stirling's patent toughened pig (cast iron), 

 der baade i Udseende og Egenskaber er væsentligt forskjel- 

 ligt fra det behandlede Rujern, blev efterhaanden underka- 

 stet omfattende Forsøg fra flere Kanter og blev fundet at 

 be sidde betydelige Fortrin i enkelte Retninger fremfor det 

 almindelige Rujern. 



Stirling selv antog dengang, at der ved denne Tilsæt- 

 ning af Stangjern til Rujernet indtraadte en kemisk Virk- 

 ning, et Slags Cementering, idet Jernet optog Kulstof. At 

 dette imidlertid ikke kan forholde sig saaledes, men at det 

 tilsatte metalliske Jern, ialfald . i det Væsenthge, ogsaa i 

 Produktet vil vedblive at existere som saadant, tør det være 

 overflødigt at argumentere videre efter det Standpunkt, til 

 hvilket de senere Aars Studier af Rujernet og navnlig de 

 mikroskopiske Undersøgelser have bragt Kjendskabet til 

 dette Material, og som ogsaa i disse Linier kortelig er ud- 

 viklet. Kan der nemhg i et ordinært Rujern existere me- 

 tallisk Jern ved Siden af Grafit, hvilket maa ansees fuld- 

 stændig bevist, saa er der selvfølgelig heller ingensomhelst 

 Grund til at antage, at det tilsatte Jern skulde forholde 

 sig anderledes. Virkningen af en direkte Tilsætning af 



