Om Jernet som KanonmateriaL 133 



særegne Vanskeligheder, i de fleste Tilfælder vilde være for- 

 delagtigere med engang at tage Skridtet fuldt ud og anvende 

 et virkeligt Staal; thi Stirlings Methode arbeider jo heni- 

 mod Overgangen til det bløde Staal. 



Det fremgaar altsaa af selve Methoden, at Stirlingme- 

 tallet stedse vil være et mere strækbart Material, end 

 noget Slags Rujern, hvilket forøvrigt allerede antydes ved 

 selve det Navn (toughened cast iron), som Produktet erholdt 

 fra første Stund. Det næste Spørgsmaal bliver derfor, hvor- 

 ledes dette Produkt stiller sig med Hensyn paa Fastheden 

 og her foreligge meget omfattende Forsøg af Hodgldnson' 

 Fairbairn, Stirling, Rennie, Owen o. fl., der alle stemme 

 meget nært overens, og af hvilke vi her exempelvis blot 

 skulle anføre nogle enkelte. Skotske Forsøg med Dundy- 

 vanjern i Barrer af 1" Kvadrat og med en Afstand af 2' 3" 

 mellem Underlagene gav for: 



No. 1 en Brudbelastning af 860 ^, for No. 2 — 926 ^ 

 Do. med 32 Vo Smedejern 1,434 %, for 



No. 2 med 29 7o 1,419 'B. 



Af Hodgkinsons Experimenter kan hidsættes føl- 

 gende : 



Barrer 2" i Kvadrat gav: 

 af Rujern forstærket med 20 7o Stangjern 



en rei. Fasthed = 2,174 ^ 



- Warrington, bedste Kanon- 



blanding - — — == 1,375 % 



' Low Moor No. 1 ..." — — = 1,207 'W 



- Blænavon No. 1 .... - — — = 1,220 W. 

 Blandt de talrige Forsøg, som Owen udførte i Opdrag fra 

 det engelske Admiralitet, kan mærkes : 



Bærebjelker af Staffordshire-jern med omtrent 16 7o 

 Stangjern gav en Brudbelastning af 50 V2 — 51 Va Tons, me- 



