134 C. W. Carstens. 



dens nöiagtig ligedanne Bjelker af mange forskjellige Rujern- 

 blandinger blot gav en midlere Brudbelastning af 33 V4 Tons, 

 altsaa en Forhøielse for Stirlingmetallet af omtr. 557u- 



En anden Forsøgsrække gav for Stirlings Blanding en mid- 

 lere Værdi af 52,3 Tons, og for Blandinger af alm. Bujernsor- 

 ter 38,3 Tons, altsaa et Overskud af omtr. 3G 7o ^oi' det første. 



Det var let at opregne endnu flore Experimenter, men 

 det Anførte tør være tilstrækkeligt til at godtgjøre, at det 

 er sa a langt fra, at man ved Stirlingmetallet, ligesom ved 

 de almindelige halverede Bajcrnsorter, for at tilveiebringe 

 den Strækbarhed, der er karakteristisk for Produktet, nødes 

 til at gjøre noget Offer med Hensyn paa Fastheden, at 

 tvertom Stirling's Methode meddeler Produktet en Fasthed 

 ikke alene større, end det til Blandingen benyttede Rujern 

 for sig besidder, men i Regelen ogsaa større, end Fasthe- 

 den hos nogetsomhelst, selv det aller fasteste halverede Ru- 

 jern. Det er imidlertid allerede i sig selv klart, h vad ogsaa 

 de ovenfor refererede Experimenter tildels antyde, at en 

 Tilsætning af Stangjern ikke for alle Rujernvarieteter vil 

 medføre den samme Forøgelse i Fasthed, procentvis regnet, 

 men at dette væsentlig vil af hænge af det anvendte Riijerns 

 Natur, ligesom det ogsaa siger sig selv, at man med Hen- 

 syn paaMængden af det tilsatte Stangjern faar gaaforsøgs- 

 vis frem, idet man samtidig aldrig taber Produktets Snielt- 

 barhed af Sigte. 



Vi komme dcrnæst til det trcdic Punkt, Prisspørgs- 

 m a alet. Da der intet er iveion for at benytte som Til- 

 sætning, Affaldsjern, Stangjernfragmonter, Dreie- og Høvle- 

 spaan, kort allchaande saadanne Sager, som ikke have syn- 

 derligt støiTC Værd, end det Rujern, man benytter, saa ser 

 man let, at Methoden vil falde meget billig, nagtet man, 

 som vi strax skulle se, stedse maa regne to Omsmeltninger 



