136 C. W. Carstens, 



nærmere de Indvendingor, som ere gjorte mod Stirlingme- 

 tallet. 



Den væsentligste Anke mod det er dets Ujevnhed, 

 da det tilsatte Stangjern ilvke med Lethed blander sig jevnt 

 med Rujernmassen. Denne Ulempe maatte man allerede 

 paaForhaand vente; thi den viser sig allerede ved Sammen- 

 smeltningen af forskjellige Rujernsorter. Naar man bringer 

 sammen to mere fjerntstaaende Varieteter, t. Ex. et tem- 

 melig graat og et aldeles lyst Rujern, saa er det ingenlunde 

 sjeldent, at dette sidste udsondrer sig i smaa Knoller eller 

 Nødder, som i høi Grad vanskeliggjøre Støbegodsets senere 

 Behandling paa Dreiebænk og lignende, og ved sin Haard- 

 hed ødelægge Redskaberne. Det er derfor ganske naturligt, 

 at Blandingen af rent Stangjern med et graat Rujern vil 

 medføre nogen Vanskelighed, netop fordi Produktet er en 

 simpel mekanisk Blanding, og der ikke resulterer nogen 

 kemisk Forbindelse. Hvor hensigtsmæssig man end arran- 

 gerer sig, kan man derfor aldrig gjøre Regning paa at faa 

 et homogent Produkt ved en enkelt Omsmeltning; under- 

 kaster man derimod den saaledes erholdte Masse en for- 

 nyet Omsmeltning, saa faar man et Produkt, som kan 

 tilfredsstille alle rimelige Fordringer paa Homogenitet; deri 

 synes Alle at stemme overens, som selv have forsøgt Tin- 

 gen. De Indvendinger mod Stirlings Methode, der ere hen- 

 tede fra denne Side, have saaledes intet at betyde i alle de 

 Tilfælder, hvor de forøgede Omkostninger ved en gjentagen 

 Omsmeltning ikke hMwo, særdeles følelige, og dette maa 

 under alle Omstændigheder gjelde for Kanoner. 



Der er ogsaa reist andre Indvendingor mod donne Me- 

 thode, som dog ikke ramme Produkti'ts Anvendelse til Ka- 

 noner, men kun dets Tjcnlighed i det ahnindelige Støberi. 

 For dog, saavidt muligt, intet at forbigaa, som kunde synes 



