Om Jernet som KanonmateriaL 137 



at tale mod Sagen, skulle vi i Korthed gjengive nogle Ud- 

 talelser af en Autoritet inden Støberifaget, Franskmanden 

 Guettier, der idetmindste ikke kan betegnes som nogen 

 Velynder af Stirlings Methode. Han benegter naturligvis 

 ikke Stirlingmetallets Fortrin i Strækbarlied og Fasthed;» 

 men i sit Værk, „De l'emploi de la fonte de fer dans les 

 constructions" fremhæver lian, at der fra andre Sider stille 

 sig overveiende Vanskeligheder ved at indføre det i det 

 almindelige Støberi, og siger, at det navnlig ikke er bevist, 

 at dette Jern kan anvendes til finere, smekrere Støbesager 

 af større Udstrækning eller af kompliceret Form, fordi der 

 hertil kræves et tyndflydende, fuldkommen rent og homo- 

 gent Material; ved Tilsætning af Stangjern vil derimod Mas- 

 sen blive tungsmeltelig, tykflydende og ofte uren. Han anta- 

 ger derfor, at dette Produkt kun kan anvendes med 

 Fordel ved Artikler af større Dimensioner i alle 

 Retninger. Guettier mener videre, at, ligesom Stirlings 

 Methode er opfunden for og først er anvendt ved de graa, 

 meget grafitiske, engelske og navnlig skotske Eujernsorter, 

 saaledes hører den væsentlig kun hjemme ved disse og der- 

 med analoge Varieteter. For at forbedre lysere eller hvide 

 Rujernsorter, anser han derimod baade tjenligere og simp- 

 lere at anvende en Tilblanding i smaa Kvantiteter af det 

 overalt let tilgjængelige, stærkt grafitiske skotske eller der- 

 med analogt Rujern, hvilket utvivlsomt ogsaa har sin Big- 

 tighed. Man ser saaledes, at alle disse Indvendinger mod 

 Stirlingmetallet — og flere vides ikke at være gjorte — , 

 nærmest vedrøre det ordinære Støberi og dernæst enkelte 

 Grene af Maskin- og Bygningsfaget, og at den eneste, som 

 kan ramme dets Anvendelse til Kanonmaterial, er Mangelen 

 paa Homogenitet, hvilket man, som nævnt, fuldstændig har 

 i sin Magt at raade Bod paa ved en gjentagen Omsmeltning. 



