Om Jernet som Kanonmaterial. 139 



vist Omkostningerne og Møien fuldt værd; kun faar man 

 erindre, at, man ikke kan haabemed engang at træffe 

 det rette Blandingsforhold for den Rajernsort, man 

 anvender, og at man aldrig maa undlade at anvende 

 en dobbelt Omsmeltning, hvilket er en conditio sine 

 qua non. Saavidt mig bekjendt, ere saadanne Forsøg intet- 

 steds foretagne for Alvor, og det tør vel hænde, at en for- 

 udfattet Mening her atter har havt sin Haand med i Spil- 

 let. Af det norske Artilleris Aarsberetning for 1866 sees, 

 at der fra et svensk Støberi en bleven skjænket Artilleriet 

 en Prøvekanon, der i Hovedtrækkene er arbeidet overens- 

 stemmende med det her omhandlede Princip, men det synes 

 tillige at fremgaa, at denne er bleven henlagt iiden noget- 

 somhelst Forsøg. Saafremt denne Lewenhauptske Kanon 

 ikke er et Produkt fra en dobbelt Omsmeltning, vil den 

 imidlertid ikke være nogen fuldgyldig Repræsentant for Ka- 

 noner af Stirlingmetal, og desuden — af en enkelt Kanon 

 kan naturligvis intet sluttes, isærdeleshed naar, som her, 

 det rette Blandingsforhold er alt. 



Vi have her for Rujernets Vedkommende besväret det 

 første af de Hovedspørgsmaal, som bleve opstillede i Begyn- 

 delsen af dette Afsnit, — hvorvidt den Behandlingsmaade, 

 som Forarbeidelsen til Kanoner vil medføre eller tillader, 

 er egnet til at forandre Materialets Egenskaber og i hvil- 

 ken Grad — , og, som vi have seet, stiller Rujernet sig i 

 denne Henseende uhge fordelagtigere, end nogen anden 

 Jernvarietet, og tilbyder ulige flere og virksommere Hjelpe- 

 midler. Vi komme dernæst til det andet Spørgsmaal, hvor- 

 vidt den Tilvirknings- eller Arbeidsmaade, som den enkelte 

 Jernvarietet kr æver, naar den skal anvendes til Kanoner, 

 frembyder Midler til at forøge Kanonens Styrke, uanseet 

 Forbedringer ved selve Materialets Egenskaber og i Kon- 



