Om Jernet som Kanonmaterial. 145 



som tidligere berørt, yderligere begunstiger Vibration ernes 

 skadelige Indflydelse. 



Saagodtsom alle sammensatte Kanoner ere baserede 

 paa et af de to førnævnte Hovedprincipper, Initialtensioner 

 eller Materialer med aftagende Elasticitet, eller paa begge 

 samtidig; som de vigtigste af demie Slags Kanoner maa 

 formentlig nævnes Armstrong's (Witliwoith's), Blakely's, 

 Palliser's og Frazer's, og man bør maaske herunder ogsaa 

 henregne Parrot's Kanon. 



Hvad for det Første Armstrongkanonerne angaar, saa 

 er det en temmelig almindelig Dom om disse, at de ere 

 meget stærke tangentialt, men svage efter Længderetiiingen, 

 og i denne Henseende behøver man kun at henvise til den 

 Omstændighed, at Bundskruen saa hyppig drives ud ved 

 Skydningen. Her er muligens den longitudinale Udvidelse 

 af de indre Rør ved Varmen ikke uden Skyld paa Grund 

 af den Form, som denne Udvidelse efter Ka^ionens specielle 

 Konstruldionsforholde maa antage. Imidlertid kan Arm- 

 strongkanonens tangentiale Styrke, der theoretisk er større, 

 end hos nogen anden Kanon, neppe heller ansees for at 

 være saa aldeles afgjort og utvivlsom en Sag; fremforalt 

 faar man nemUg her gjøre sig Rede for Indflydelsen af 

 Stangjernets Strækbarhed paa Initialtensionernes Varighed, 

 hvilket allerede i forrige Afsnit er omha idlet noget udfør- 

 hgere. Vil man forsøge upartisk at klare for sig dette 

 Spørgsmaal, der, som man ser, berører Kjernepunktet ved 

 Armstrongs Princip, kan man, saavidt skjønnes, umuligt 

 benegte, at man her har for sig et meget svagt Punkt. 

 Naar Arbeidet er udført med tilstrækkehg Præcision, kan 

 der ganske vist ikke være Tvivl om, at disse Initialtensioner, 

 paa hvilke alt beror, virkeUg ville være tilstede og styrke 

 Kanonen gjennem en vis Tid, idet de virke komprimerende 



Nyt Mag, f. Naturv. XVIII. I. 10 



