Om Jernet som KanonmateriaL 149 



kunde give Anledning til Bemærkninger, f. Ex. den Omstæn- 

 dighed, at to Stykker Staal eller Jern ikke svin de ligemeget 

 gjennem den samme Temperaturskala, og den deraf resul- 

 terende Ufuldkommenhed i Tensionerne, o. m.; men det 

 vilde her føre os for vidt, og det Væsentligste turde dog være 

 indesluttet i de foregaaende Betragtninger. Vi skulle derfor 

 her endnu kun bemærke, at Armstrong har begyndt at an- 

 vende Staal til den inderste Tube. Derved har man natur- 

 ligvis den Fordel, at man forringer Slitagen ved Projektilets 

 Friktion mod Løbet; men med det samme er man ogsaa 

 kommen ind under de Chancer, for hvilke man ved Anven- 

 delsen af Staal altid vil udsættes. Uden faa dette Sted 

 atter at ville indlade os videre herpaa, skal kun hidsættes 

 en Udtalelse'^) af Armstrong selv, som i denne Henseende 

 vil være af Interesse; han erklærede, at det ved Kanoner 

 baade fra Elswick og Woolwich havde vist sig, at, naar der 

 indtraf noget Brud, saa var det saagodtsom altid i de Dele 

 af Kanonen, der vare af Staal. 



Med al sin theoretiske Fuldkommenhed lide saalédes 

 Armstrongkanonerne, navnlig naar de ere af større Kaliber, 

 af mange meget væsentlige ulemper ved Princippets prak- 

 tiske Gjennemførelse, og, naar man stiller disse ligeoverfor 

 Prisen, maa det idetmindste være tilladt at tvivle om deres 

 Hensigtsmæssighed for et lidet Land, hvor ikke ganske spe- 

 cielle Forholde pege i denne Retning, og det kan visselig 

 ikke siges om vort Land. 



Uagtet Armstrongkanonerne derved, at de hidtil aldrig 

 ere formelig ^prængte, men stedse give et Varsko iforveien 

 og saalédes yde stor Sikkerhed for det betjenende Mand- 

 skab, skulde synes netop at maatte egne sig ganske for- 



*) Institution of mecanical engineers. Proceedings 1870. 



