Om Jernet som Kanonmaterial. 153 



Løbet. Der er gjort mange Forsøg i cTeniie Retning, men 

 med meget forskjelligt Udfald, hvilket synes rimeligt nok, 

 naar man ser hen til, at Tuberne ere fremstillede af Stang- 

 jern ved Sveisning; disse ere meget vanskelige at fabrikere, 

 og det oplyses fra England, at man i Woolwich ved Tilvirk- 

 ningen regelmæssig fik 25 7u Udskud. Af denne Grund i 

 Forbindelse med Hensynet til Friktionen forsøgte man Staal- 

 tuber, hvilket imidlertid i England berettes at være falden 

 afgjort uheldigt ud for større Kanoner, og det samme Re- 

 sultat synes man efter det danske Artilleris Aarsberetning 

 for 1869 ogsaa at være kommen til i Danmark. 



Endelig skulle vi med et Par Ord berøre Parrof s Ka- 

 non, forsaavidt denne kan henregnes blandt de sammensatte 

 Kanoner; den er intet andet, end en Rujernkanon med Ring- 

 forstærkning. Selve Kanonlegemet er støbt efter Rodman's 

 Methode, og Ringbelægget er af Stangjern. Som allerede 

 Navnet antyder, har man ved denne Ringforstærkning tænkt 

 sig, at Kanonen styrkes, fordi Ringen er paalagt med Ini- 

 tialtension; men i denne Henseende mar. først erindres Ind- 

 flydelsen af Stangjernets Strækbarhed under Paavirkning af 

 den stadige Tension ; dertil kommer, at Effekten af et Ring- 

 belæg, paalagt med Initialtension, altid vil staa i Forhold 

 til den indre Metahnasses Tykkelse; jo større denne er, 

 desto mindre maa nødvendigvis Virkningen paa de indre 

 Partier blive, der netop behøve at styrkes, og ved noget 

 større Kanoner kan man aldrig gjøre Regning paa, at Ind- 

 flydelsen vil strække sig længer ind, end til de ydre Lag, 

 og der er den temmehg overflødig. Maa det saaledes end 

 medgives, at man ikke er berettiget til at tillægge den saa- 

 kald te Ringforstærkning nogen Evne til at styrke en større 

 Rujernkanon mod Sprængkraftens Virkninger, saa er det 

 paa den anden Side vistnok utvivlsomt, at den spiller en 



