Ornitliol. Bemærkn. til Norges' Fauna. 173 



ning søndenfor Fokstuen , og Hannerne steg syngende 

 op og sæukede sig med zittrende Vinger, ligesom An- 

 thus arhoreus, ned i Toppen af en Busk, overalt hvor 

 man vendte sig hen. Et Rede, som fandtes under en 

 Dvergbirk, var bygget af fine Stråa, fornemmelig Fe- 

 stuca ovina, og indvendig belagt med enkelte smaa Ande- 

 fjær; det indeholdt den 9de Juni 6 klare Æg, hvis Længde 

 varierede fra 21 — 23™^; Bredden var hos alle 1572"^"". 

 Bundfarven var graagrøn uden Glands, og de graabrune 

 smaa Pletter og bruns orte Snirkler vare strøede jevnt ud 

 over det hele Æg; et af Æggene manglede ganske de 

 sorte Snirkler. Af Form vare de eiendommelig tilspidsede 

 i den tyndere Ende. 



2 halvvoxne Unger, skudte af Prof. Esmark i Aug. 

 1866 i Østfinmarken, havde endnu dunlignende Fjær 

 (Bistraalerne ikke sammenhængende) ; Halen (21™™) var 

 15™™ længere end Vingen, der var 60™™, Overnæbbet 

 fra Næseborene 6 ™™, Tarsen 21™™, Mellemtaaen 17™™, 

 Bagtaaen 8 -{- 872^''™- ^He øvre Legemsdele tilligemed 

 de lange Skulderfjære samt Overgumpen ere sorte med 

 brede gulbrune Kanter; de Gamles Nakkebaand kan blot 

 paa det ene Individ spores som en Stribe, der er ubety- 

 deligt lysere end de omkringliggende Dele. Struben er 

 hvidgraa. Brystet gulgraat med brunlige Pletter, Under- 

 livet hvidagtigt, paa et af Individerne med gulagtig An- 

 strygning og tydelige Pletter paaSiderne; Vingedækfjærene 

 ere brune, Vingefjærene og de længste Dækfjærs Spidser 

 bredt hvidkantede, Næbbet brunsort, Fødderne hvidgule. 



F y r g it a domestica, Lin. Af Varieteter blandt 

 Æggene forekommer ikke sjelden en, hvor alle Pletter 

 ere samlede til et eneste sortagtigt Felt i den tykkere 

 Ende, hvorimod den modsatte er giindsende hvid og 



