228 Amund Helland. 



massive Bergarter paa Tysnæsø. Længere mod N optræder 

 Grundfj eldets Bergarter ved Henangervand og Skogseidvand. 

 Disse Grændselinier komme allerede tilsyne paa et alminde- 

 ligt geografisk Kart. Hardangerfjorden løber mod NO paa 

 denne Strækning, parallelt med Grændselinierne og med Ski- 

 fernes Strøg. Endskjønt de af Skifere bestaaende Øer under- 

 tiden naa en betydelig Høide, saaledes Varaldsøen henimod 

 2000 Fod, gjælder det dog som Regel, at de af massive 

 Bergarter bestaaende Strækningnr ere høiere end Skifer- 

 strækniugerne. Den sydøstre Del af Stordøen er den lavest 

 liggende og frugtbareste, og denne Del bestaar af Skifer. 

 Hvor Graniten møder, hæver Laudet sig pludseligt til en 

 Høide af over 2000 Fod. Forskjellen i Landets geologiske 

 Bygning gjør sig mægtigt gjældende i Landets hele Be- 

 skaffenlied. Ved Hardangerfjorden syd for Varaldsøen ser 

 man svære Granit- og Gabbrofjeld, som Melderskin og Malm- 

 angernuten i Kvindherred, længere syd Mandsfjeld og Engle- 

 fjeld, Fjeld paa en Høide af mellem 3000 og 4500 Fod, 

 medens Kysten mod NV i Ølve Sogn ser forholdsvis lav og 

 uanselig ud. Paa det ledsagende Kart (Fig. 22) er med 

 Linier antydet Grændsen mellem Skiferne og de massive 

 Bergarter. 



Disse Skifere tilhøre sandsynHgvis Silur. Under min 

 Deltagelse i den geologiske Undersøgeise har jeg fundet dem 

 liggende umiddelbart over Grundfjeldet ved Gaarden Skogs- 

 eid ved Skogseidsvandets søndre Ende. Ligeledes har jeg 

 fundet Høifjeldskvartsen liggende over dem i en mægtig For- 

 mation i Storefjeld i Strandebarm. Forsteninger har jeg ikke 

 fundet, hverken i Skiferne eller i de i Formationen paa flere 

 Steder optrædende Kalkdrag. 



Bergnrterne i dette Skiferhelte er som oftest glindsende 

 Lerskifere, liyppig fulde af Kvartskjertler ; ofte er Skiferne 



