232 Amund Helland. 



Mange af de her nævnte Forekomster ere yderst ube- 

 tydelige; men jeg har ikke villet undlade at nævne dem; thi 

 i theoretisk Henseende gjøre de alle Fordring paa Opmærk- 

 somhed, og dernæst kan man jo ikke vide, om ikke et i 

 Dagen ubetydeligt Ertsleie kun blive „bedre paa Dybet". saa 

 det engang kan blive en anselig Grube. 



Efter denne foreløbige Oversigt vil jeg gaa over til at 

 beskrive de enkelte Forekomster, idet jeg begynder nordost- 

 ligst i Feltet paa Varaldsø. De ledsagende Snit gjennem 

 Ertsforekomsterne gaa efter Skifernes og Kisleiernes Fald og 

 ere saaledes Vertikalsnit lodret paa Strøgretningen. Til 

 Gruberummene har jeg taget saa lidet Hensyn som muligt. 



Valaheiens Grube (Fig. 2) 



ligger nordostligst i det store Ertsdaag, SO for Øierhavn 

 paa Yaraldøen 380 Meter over Havet. En Kjørevei, der er 

 anlagt fra Gruben til Øierhavn, har en Længde af 3 til 4000 

 Meter, men den direkte Afstand fra Havet er kun det halve 

 af denne Længde. Bergarten, der optræder ved Gruben, er de 

 almindelige Lerskifere afvexlende med Lag af mere krystal- 

 linske Skifere undertiden med Øine af Feldspat. Lige ved 

 Ertsleiet ligge Lagene regelmæssigt med Strøg mod VSV 

 250« Fald mod SSO steilt mellem 50« og 70«. Saavel i Syd- 

 ost som i Nordvest for Ertsleiet lindes Lag af Skifere, der ere 

 bøiede og vredne paa de mest utrolige Maader, saavel i det 

 smaa som i det store. I Skiferen ligger eller rettere staar 

 tre parallele Leier af Svovlkis, hvoraf det midterste er det 

 mægtigste. I Vest for Gruben tegner disse Leier sig som 3 

 rustfarvede Baand op efter Fjeldvæggen. Det sydligsta Leie 

 staar omtrent 10 Meter fra Hovedleiet med en Mægtighed 

 af 2 til 3 Decimeter og er altsaa af forholdsvis hden Betyd- 

 ning. Nordenfor dette kommer Hovedleiet, og atter 8 Meter 



