238 A m u n d 14 e U a n d . 



og stryge mod SV 220^ Fald mod SO 60^ Mægtiglieden af 

 det af Kisaarer ^ennemsatte Parti af Skiferen er omtrent 2 

 Meter i det lille Gesænk. Det større Gesænk er utilgjænge- 

 ligt. Fortsaetter man Veien langere mod NO omtrent lOU 

 Skridt, saa passerer man atter et nyere ubetydeligt Skjærp og 

 kommer saa til den gamle Løkkesgrube, der nu staar fuld 

 af Vand, men som sandsynligvis har arbeidet paa en Fore- 

 komst analog med den i de U> Gesænker omtalte. Gaar 

 man atter fra den j^amle Løkkesgrube nogle hundrede Skridt 

 efter Lagenes Strøg, og sætt er siM\. tvert over Lagenes Strøg 

 mod NV, saa støder man paa 



Jernsmaugets (irube (Fig. 8). 

 Denne Ertsforekomst er altsaa ældre end de omtalte 

 Kobberforekomsler. Gruben ligger 1 Times Gang ovenfor 

 Gaardeu Dale paa den østre Side af den gamle Postvei 

 Bergarten, som optræder, er de almindelige grønne chlori- 

 tiske Lerökitere i meget gode Lu.i;; Strøg SV '22'y' I'uld SO 

 omkring 7()'\ Ertsen, som er Magnetjein. optradrr som et 

 udmærket Leie, der staar steilt saasom Lagenes Faldvinkel 

 er stor. Ertsen ledsages af Svovlkis, der sidder dels som 

 Lag afvexlende med Magnetjeriiet, dels som Striber eller 

 Snorer i Skiferen eller Jernertsen. Det nordvestligste af de 

 optrædende 2 parallele Leier er det reneste og paa dette er 

 der drevet en Grube af ikke ubetydelige Dimensioner: den 

 var fortiden ikke i Drift og saaledes utilgjængelig. Jernert 

 sen synes at optræde i Masse og at være temmelig fri for 

 Svovlkis paa de fleste Steder af Leiet; det sydvestlige Leie 

 er meget uren, saa at det endog har været drevet paa Svovl- 

 kis. Af tu parallele Leier, der ere adskilte ved et 10 Meter 

 mægtigt Skiferparti, er altsaa det ene drevet paa Magnet- 

 jern, det andet i)aa Svuvlkis. Magnetjernleiet kan forlølges 

 omtrent 100 Meter elter Strøget mod SV. og man kan iagt- 



