360 Amund Helland. 



k er sig fra Gaarden Hinderaker ned mod Sydsiden af Viks- 

 næsvaagen. I Grubens Nærhed optræder Gabbro i en liden 

 Fjeldvæg nogle faa Skridt fra Værkets Kontorbygning, lige- 

 8om den et Par hundrede Skridt fra Værket liggende 

 Svineøen bestaar af Gabbro af forskjelligt Üdseende opfyldt 

 med mange og store Brudstykker af Skifer. 



Viksnæ> Ertsleiested følger i det store Skifernes Strøg 

 og Fald; Forekomsten kunde kaldes et Leie, dersom ikke dets 

 Dimensioner saavel med Hensyn til Mægtighed som i Strøg- 

 og Faldretningen vare saa variable. 



I Retningen mod OSO fra Viksnæs Værk kan man 

 træffe Impregnationer af Kis i Skiferne, og der er paa denne 

 Strækning mangfoldige Skjærp Af disse er den lille 



Hinderaker Grube (Fig. 3.) 



det betydeligste; den ligger i Gaarden Hinderakers Udmark 

 ^ Fjerdingsvei fra Viksnæsvaagen. Bergarten er de samme 

 grønne Skifere som ved Viksnæs. Skiferne stryke mod 

 VNV med stærkt nordostligt Fald. I Gruben findes disse 

 Skifere langs den hængende og liggende Side. Desuden op- 

 træder i Gruben en tæl og liaard Kvartsit, der st aar i Saa- 

 len og i den liggende Side ved Saalen. Ertsen, der er kob- 

 berholdig Svovlkis af ssmme Udseende som den ved Viks- 

 næs, optræder paa 2 Steder nemlig i den nordre Side af 

 Gruben 0.7 Meter mægtig og ren. Endvidere optræder den 

 i den søndre Side 1 Meler mægiig forurenet med Kvartsit. 

 Efter Strøget kan Ertsen kun forfølges 4 Meter maa^ke 

 bøiende sig om Kvartmilen Gruben, der er 8^ Meter dyb, 

 er en Skakt 



I Dagen var her intet sammenhæugeude Kisleie, men 

 kun kissprengte Lag. Fundet ai Erts i Hinderaker 

 Grube har bragt det »ynkende Mod ho» Skjærperne paa 



