Ertsforekomstet i Søndbordland og paa Karmøen. 251 



Katmøen âttèf til at stige. Under en Vandring i Strøgret- 

 ningen fra Viksnæs Vôèrk knnde man i Sommer træffe 

 skjærpende Mænd adspredte bort over Markerne. De brøde 

 paa kissprængte Lag i Skiferen 



A f Svovlkisforekomsterne paa Grændsen melletù Tra|)- 

 gange og Skifer er Lindøens den betydeligste. Lindøen 

 ligger imellem Bømmeløen og Bremnæsøen; Gruberne ligge 

 paa den nordre Side af Øen. Her finde» to større Gruber 

 og 3 mindre bearbeidede Skjærp. Bergarten paa Øen er 

 dels slette metamorfiske Skifere uden god Lagning. Strøget 

 synes at være mod SSV med steilt Fald. I samme Retning 

 gaar ogsaa et Tog af Grønstengange. Svovlkisens Forekomst 

 syne« at være knyttet til Grændsen mellem disse Grønsten- 

 gange; dog optræder Ertsen ogsaa temmelig ren i selvstæn- 

 dige Partier. I den saakaldte Storgnibe staar Kisen med 

 en Mægtighed af 1^ Meter i Grubevæggen, men de af- 

 byggede Rum synes at tyde paa en større Mægtighed Kisen 

 har et lyst og biegt Udseende og holder ingen Kobber. 

 Grønsten- eller Trapgange som disse paa Lindøen op- 

 træde almindeligt i denne Egn. De ere yngre end Gab 

 broen paa Bremnæsø, thi denne er gjennemsat af lignende 

 Trapgange. 



Ved Gaarden Saxeid i et Fjeld, som hedder Rauklev, ere 

 nogle Ertsanvisninger, der ligeledes ere knyttede til Trap- 

 gangene. Her optræder paa en Side af Trapgangen Svovl- 

 kis i en sammenbængende Masse af 0.6 Meters Mægtighed 

 Magnetkis optræder for sig selv, ligeledes ved Trapgan- 

 gen ; den finde» i Klumper hist og her indsprengt med Kob- 

 berkis. Paa disse Anvisninger er der inddrevet 2 Orter ; en 



